גם אדולף היטלר לא סיים את בית הספר וגם לא הייתה כל הכשרה מקצועית.
הוא חי מדי פעם במקלטים לחסרי בית או ברחוב.
הוא סירב להמשיך בעבודה רגילה.
עד היום זה נראה בלתי מוסבר שיוכל לעלות לשלטון.
משום מקום,
היטלר הפך לפיהרר, מנהיג הרייך הגרמני.
אחד הגברים החזקים ביותר של המאה ה-20
שהביא את העולם עד סף אסון,
ומוות למיליוני אנשים.
העם סגד לו והלכו אחריו בעיוורון אל התהום.
במהלך חייו, הוא שמר את מוצאו ואת חייו בסוד.
אף אחד לא צריך לדעת איך ומי הוא.
בני דורו של היטלר מלידתו ועד מותו
להטמיע את התמונה.
מי היה היטלר?
ב-30 ביוני, 1903, הקייזר פרנץ יוזף הראשון בן ה-72
מבקר בבראונאו אם אין לחגוג את יום הולדתו ה-700.
בצירוף מקרים היסטורי,
עיירת הגבול הזו לבוואריה, מכל המקומות,
הוא המקור לצילומי הסרט העתיקים ביותר צולם על ידי צלם קולנוע אוסטרי.
בסוף שנות ה-80 של המאה הקודמת,
ההורים שלי חיו בעיירה הקטנה הזו בפונדק,
שהיא בווארית בדם ואוסטרי לפי לאום.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
מפקח המכס אלואיס היטלר, והמשפחה שלו,
לתפוס דירה קטנה בקומה העליונה של מלון פומר בבראונאו.
בזמן הפסחא ב-20 באפריל, 1889, בסביבות 6:30 בערב,
אדולף היטלר נולד.
פנקס הקהילה, בראונאו.
אדולפוס היטלר, נולד ב-20 באפריל, 1889, בשעה 6:30 בערב.
הוטבל ב-22 באפריל ב-3:15 מאת Ignaz Probst.
להתחיל עם, יש את התמונה הזו של אדולף הקטן
משנת 1889, כמה חודשים לאחר לידתו.
דבר אחד ראוי לציון בתמונה הראשונה הזו של היטלר
הוא הדמיון הקרוב של אדולף לאמו.
אוגוסט קוביזק, חבר ילדות של אדולף היטלר.
אדולף היטלר הוא השלישי מששת ילדיהם של בני הזוג.
הוא ואחותו הצעירה, פאולה,
הם היחידים לשרוד מעבר לילדות.
האם בת 28 בזמן הלידה.
האב בן 51.
קלרה היטלר קשורה לאלואיס היטלר.
היא בת דודתו השנייה של בעלה.
כשהיטלר בן שלוש, אביו מועבר לתפקיד חדש
ומחליט לעבור לדירה בפסאו
בצד הגרמני של הגבול.
אדולף היטלר גר עם משפחתו בבוואריה במשך שלוש שנים עד 1895.
למעשה, היטלר לא דיבר ניב אוסטרי טיפוסי.
אוגוסט קוביזק.
בצעירותי גרמנית הייתה הניב מדובר בבוואריה התחתונה.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
הקלטת הסרט הוותיקה ביותר תוצרת אוסטריה-הונגריה
נורה על ידי זרים, האחים לומייר.
זה מראה את וינה, בירת אימפריה רב לאומית,
בשנת 1896.
באוסטריה הישנה, אתה יכול לנסוע בלי דרכון
מהים התיכון, מעל הרי האלפים, דרך למזרח, למערב ולצפון.
אוסקר קוקושקה, צייר וסופר.
מוצאו של היטלר מאוסטריה התחתית,
וכן סך הכל 21 שנים בילה באוסטריה עילית ובווינה,
לא מספיק להפוך אותו לאוסטרי במובן של אזרח של אותה אומה.
קורט שושניג, קנצלר אוסטרי מ-1934 עד 1938.
אוסטרים שדיברו על האומה לפני 1938
התכוון לתרבות הלאומית שהשתרע מעבר לגבולותיהם,
וזה מה האיש האוסטרי מזוהה גם עם.
האומה התרבותית הזו היא גרמניה.
הובלת קטר דרך רחובות קמניץ,
שישה עשר סוסי עבודה מושכים את הקטר שכן למפעל אין חיבור למסילה.
רוב האוסטרים דוברי הגרמנית
להרגיש קשרים קרובים לגרמנים בפרוסיה, סקסוניה, בוואריה
והמדינות הפדרליות הקטנות יותר
כבר מאוחדים ברייך מתועש בחלקו.
הוא היה זקן נרגן, מסויג,
וכמו הרבה רוחות חופשיות פוליטיות באותה תקופה, לאומן גרמני חמור סבר.
יוסף מאיירהופר, חקלאי בכפר לאונדינג של לינץ.
ביקור בקבר הוריו.
חבריו לבית הספר אומרים אמא שלו היה אוהב וטוב לב.
האב קר, שקט וקפדן.
יוסף גבלס, יומן, 22 ביולי 1938.
מעולם לא אהבתי את אבא שלי,
אבל פחדו ממנו על אחת כמה וכמה.
אדולף היטלר, שיחת שולחן,
הוקלט על ידי מזכירתו, כריסטה שרדר.
אחי אדולף עורר את אבי לקיצוניות כזו
שהוא הוכה כל יום.
פאולה היטלר, לימים פולה וולף.
ביוני 1939,
אווה בראון מצלמת את החווה הקטנה בכפר הפלד, אוסטריה עילית,
שאביו של היטלר שוכר לאחר פרישתו מוקדמת בשנת 1895.
ב-1 במאי, 1895,
היטלר מתחיל בית ספר בבית ספר של חדר אחד
בכפר השכן פישלהם.
בשנת 1897, אביו של היטלר מוכר את החווה בהפלד.
המשפחה חיה זמנית בעיירה הקטנה למבאך.
בשנת 1898, משפחת היטלר עוברת דירה לכפר לאונדינג, ליד לינץ.
הנה, אביו של היטלר קונה נכס מספר 61,
כולל 1,900 מ"ר קרקע.
לאחר חמש שנים בבית ספר יסודי, בשנת 1900, אדולף היטלר, בן 11,
מתחיל בית ספר תיכון בעיר לינץ.
אדולף היטלר צריך לחזור על השנה הראשונה שלו בבית הספר התיכון בגלל ציונים גרועים.
אני זוכרת את הילד השדוף והחיוור,
שנסע כל יום בין לינץ לליאונדינג די טוב.
הוא בהחלט היה מוכשר מצד אחד,
אבל לא היה בשליטה על עצמו.
הוא נחשב למורד
והוא לא עבד קשה.
ד"ר אדוארד הומר, המורה לצרפתית של היטלר.
החיים השקטים נהנתה ממשפחת היטלר
על חלקת האדמה הקטנה הזו נמשך רק כמה שנים.
ראש המשפחה נפטר במפתיע של התקף לב בינואר 1903.
מקס זילצר, לאונדינג, עיר הולדתו של הפיהרר.
אלואיס היטלר עוזב את חסכונותיו הצנועים לארבעת ילדיו שנותרו בחיים,
אלואיס ואנג'לה, מהנישואים השניים מבין שלושת נישואיו,
ואדולף ופולה.
יש לשלם ירושה זו כשהם מגיעים לבגרות.
בית הקברות השקט של לאונדינג היה מקום מנוחתו האחרון.
אלמנתו עברה לעיר הסמוכה לינץ
להזדמנויות חינוכיות טובות יותר עבור ילדיה.
מקס זילצר.
בשנת 1904, קלרה היטלר צריכה לשלוח את בנה אדולף,
שבשל ציונים גרועים שוב נמצא בסכנה של לא לעלות כיתה
לבית הספר התיכון הממלכתי בשטייר, 40 ק"מ משם.
תסתכל על הציונים שלי בבית הספר.
היו לי ציונים גרועים בגרמנית.
האידיוט הזה של פרופסור קלקל לי את השפה הגרמנית.
לעולם לא אצליח לכתוב מכתב ראוי.
אדולף היטלר, במטה הפיהרר, 1943.
כיתות אחרונות בבית הספר התיכון בשטיר.
חריצות: לא עקבית.
גרמנית: לא מספיק.
גיאוגרפיה והיסטוריה: מספיק.
מתמטיקה: לא מספיק.
פיזיקה: משביע רצון.
ציור ביד חופשית: ראוי לשבח.
ספורט: מצוין.
אין לי תמונה של אדולף היטלר במהלך שנות החברות שלנו.
כנראה שאין תמונות של היטלר בתקופה זו.
כל מה שאפשר לומר על תמונות של היטלר כאדם צעיר
כבר נאמר לולא הציור של חבר לכיתה
מכיתה ד' של חטיבת הביניים בשטיר.
במקרה, הציור הזה, נעשה ב-1905, נשמר.
הילד יכול היה לצייר רק פרופילים.
על כל פנים,
היה משהו מרתק במיוחד על שרטוט העיפרון הזה.
אוגוסט קוביזק.
לאחר תשע שנים, אדולף היטלר מסיים בית ספר מבלי לסיים את הלימודים.
במשך שלוש השנים הבאות, הוא גר בלינץ על קצבת אמו,
לא באמת עושה כלום.
כל קרוביו החשיבה אותו חסר ערך.
אדם שהתחמק מכל עבודה רווחית
מההתחלה.
אוגוסט קוביזק.
אדולף היטלר מדבר עם אמו לאפשר לו לנסוע לוינה.
הוא רוצה להגיש בקשה להתקבל לשיעור הציור הכללי
באקדמיה לאמנויות יפות.
משעות הבוקר המוקדמות עד מאוחר בלילה,
ברחתי מאטרקציית סיור אחת לבא בתור.
הבניינים היו הדברים היחידים זה ריתק אותי.
כל רחוב רינג השפיע עליי כמו לחש מהלילות הערביים.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
מ-1904 עד 1908,
הייתי חברו היחיד של אדולף היטלר בלינץ ולאחר מכן בווינה.
אוגוסט קוביזק.
היטלר, שלימים, לדעתם של כמה מומחי אמנות,
לא היה חסר כישרון לחלוטין, מצליח לעבור את הבחירה הראשונה,
אבל הוא נדחה אחרי השני.
אדולף היטלר, יליד בראונאו, אוסטריה עילית ב-20 באפריל, 1889.
גרמני, קתולי, מעט פנים, ציור מבחן: לא מספק.
רשימת סיווג של כיתת הציור הכללית.
כאשר אדולף היטלר, מאוכזב מהדחייה,
חוזר למשפחתו בלינץ אחרי שמונה שבועות,
קלרה היטלר נפגע ממחלה קשה.
היא סובלת מנפיחות.
כיום, זה היה מאובחן כסרטן.
במשך כמה חודשים, אדולף היטלר במסירות דואג לאמא שלו בבית.
ד"ר בלוך, אהוב על כולם, היה רופא המשפחה של היטלר.
אוגוסט קוביזק.
במידה רבה, הילד חי בעולם משלו.
אין לי מושג איזה חלומות הוא חלם.
ד"ר אדוארד בלוך, רופא יהודי ממשפחת היטלר.
קלרה היטלר מתה בליל ה-21 בדצמבר 1907,
מוקפת במשפחתה.
מותה של אמא שלנו השפיע מאוד עלי ועל אדולף.
היינו קשורים מאוד לאמא שלנו.
כשהיא מתה, אדולף הפסיק לחזור הביתה.
פאולה היטלר, אחותו של אדולף היטלר.
בניגוד למה אחותו של היטלר פאולה טוענת מאוחר יותר,
אדולף היטלר נשאר בלינץ מספר שבועות לאחר מות אמו.
הוא אף פעם לא מספר למשפחתו, או חברו קוביזק
שהוא נכשל במבחן הקבלה השנה הקודמת.
ככל הנראה, היו לו ימים ממש רעים.
הוא התעצבן בקלות
ונתן לי זמן קצר כשהתחלתי לדבר על הלימודים שלי.
אוגוסט קוביזק.
באביב 1908,
אדולף היטלר מתחיל לחיות חייו של בזבל במטרופולין.
וינה הייתה החינוך היסודי ביותר בחיים שלי.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
הירושה הקטנה שהייתה בחריצות בניהולו של האפוטרופוס שלו
היה צריך לכסות גם את יוקר המחיה והלימודים שלו.
יכול להיות שהוא הצליח להשלמת הכנסתו
באמצעות מכירת שרטוטים וציורים.
אוגוסט קוביזק.
לחודשים הבאים, אין זכר על פעילותו של היטלר בווינה.
הוא ניתק קשר עם משפחתו,
והוא נכשל במבחן הכניסה השני באקדמיה לאמנות.
הוא מתחיל להעתיק תצפיות רחוב על וינה מתוך ספרים,
ואז מוכר אותם כגלויות.
הייתי גבר צעיר וחסר ניסיון ללא כל אמצעי תמיכה.
נאלצת להסתדר לבד,
את מעט הקרונות, לעתים קרובות רק סנטים מההכנסות מהעבודה שלי,
בקושי הספיקו לשלם עבור המיטה והפנסיון שלי.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
חלקו של היטלר בירושה של אביו ישולם ב-20 באפריל, 1913,
יום הולדתו ה-24.
היטלר פגש את רודולף האוסלר בהוסטל לגברים.
איתו הוא רוצה לזוז לעיר הגרמנית מינכן.
הוא פשוט היה מלא שבחים לעיר הזו.
באותו הזמן, הוא לא שכח את גני הבירה הגדולים
וצנוניות וכו'.
בן בית של היטלר ב-1912.
הגעתי לעיר הזאת כילד והסתלק כאדם שקט ורציני.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
הסיבה העיקרית לעזיבת אוסטריה
זה כנראה המאוחר יותר המפקד העליון, אדולף היטלר,
רוצה לצאת לעשות שירות צבאי.
ביום שבת, 24 במאי, 1913,
היטלר והאוסלר הודיע ​​למשטרה על עזיבה
אבל לא לציין איפה הם תכננו לגור.
במינכן, אדולף היטלר מצא את העיר כלומר להפוך למרכז חייו.
עם זאת, הוא נשאר אאוטסיידר.
הירושה שלו עוזרת לו לבנות קיום לא בטוח אך הולם
בשולי החברה.
זה היה יום ראשון אחר הצהריים יפהפה באביב.
מישהו דפק בדלת ואני עניתי לו.
זה היה איש צעיר רוצה לראות את החדר ששכרנו.
הראיתי לו והגענו להסכמה.
פראו אנה פופ, בעלת הבית, שלייסהיימר שטראסה, 34.
אדולף היטלר ורודולף האוסלר לשכור חדר ביחד מהחייט, פופ
ב-34 Schleißheimer Straße ליד מחוז שוואבינג.
הדור הצעיר שאליו אנחנו שייכים לא ידע כלום על מלחמה,
אבל היו שיכורים ממלחמות חוץ.
לא היה לנו מושג אמיתי מהי מלחמה.
אביו של אדולף מעולם לא היה חייל.
מדי פעם, זקנים היו מדברים על קוניגגרץ וקוסטוזה.
אוגוסט קוביזק.
יומן, יום שני, 29 ביוני, 1914.
הארכידוכס פרנץ פרדיננד, היורש הנראה לכס המלכות האוסטרי,
נהרג יחד עם אשתו.
חלאת העייפות המוסרית.
הנרייטה שניידר, ילידת 1872, עוזרת בית, פרוסיה המזרחית.
התקרית מעוררת מלחמה בבלקן שגדל והופך למלחמת עולם.
בשבילי השעות האלה היו שחרור מהרגשות המרגיזים של הנוער.
אני לא מתבייש להגיד היום שהייתי המום מהתלהבות,
נפל על ברכי והודיתי לשמים בכל לבי
שהם נתנו לי המזל לחיות בעידן הזה.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
ב-2 באוגוסט 1914, יום אחרי גרמניה מכריז מלחמה על רוסיה,
הייתה עצרת פטריוטית גדולה ב-Odeonsplatz
מול ה-Feldherrnhalle.
היינריך הופמן מצלם את הטקס.
שנים לאחר מכן, בהרחבה, הוא מגלה פנים בקרב ההמונים,
שהוא ככל הנראה של היטלר.
ב-5 באוגוסט, 1914,
התגייסתי לצבא בבקשה להוד מלכותו
ונכנס גדוד הרגלים הבווארי הראשון.
דחיתי אותי למספר ימים,
לאחר מכן הועבר לגדוד החי"ר השני
ולבסוף מוקצה לגדוד חיל הרגלים של מילואים בוואריה,
מספר 16 ב-16 באוגוסט.
אדולף היטלר, מתאר האישיות שלי.
בפעם הראשונה בחייו, אדולף היטלר לובש מדים.
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-21 באוקטובר 1914,
הגדוד של היטלר יוצא לדרך מתחנת מינכן
לכיוון מערב.
זמן קצר לאחר משימת הלחימה הראשונה של גדוד הרשימה,
היטלר מועלה לדרגת ראש-רב-טוראי.
הוא ידחה קידומים נוספים במהלך המלחמה.
זה היה כרוך חיבור ליחידות אחרות של הצבא,
והיטלר היה מאבד את האחווה וביטחון משפחת הגדוד.
בפעם הראשונה, היטלר היה חלק מקהילה גדולה יותר.
עם זה הגיעו הסדר והמבנה
שחסך עליו המאבק היומיומי לשרוד.
פריץ וידמן, סגן.
החל מה-9 בנובמבר, היטלר נפרס כרץ שיגור
והוקצה לצוות הגדוד.
בעיני חיילים רבים בתעלות,
סדרני הצוות מאחורי החזית המיידית
הם פחדנים מיוחסים.
בכל פעם שהמוות היה בשוטט, משהו מסוים ניסה למרוד
והופיע לגוף החלש במסווה של התבונה
ולמעשה היה רק ​​פחדנות זה היה מאחורי התחפושת הזו,
מנסה לפתות את הפרט.
עד חורף 1915, 16', הקרב הזה כבר הוכרע עבורי.
הצוואה עצמה הפכה לבסוף המאסטר השלם שלי.
עכשיו הגורל יכול להעמיד אותי במבחן בלי שאאבד את העצבים.
מתנדב מלחמה צעיר הפך לחייל זקן.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
היטלר זוכה לכבוד על ידי חבריו במטה הגדוד,
אבל הוא נשאר אאוטסיידר.
בחמש מתוך שש תמונות מראה את היטלר עם חבריו,
או שהוא עומד או ישיבה בצד אחד.
היטלר פצוע על ידי רסיס ארטילריה בריטי
ב-5 באוקטובר 1916,
והוא פונה לבית החולים הצלב האדום בבעליץ, ​​דרומית לברלין.
עד ה-1 במרץ 1917,
הוא חזר להפעיל משלוחים בסגל הגדוד.
בחודשים הבאים, הוא משתתף בפעילויות לחימה.
ב-4 באוגוסט 1918,
היטלר זוכה לפרס צלב הברזל מחלקה ראשונה,
הכבוד הצבאי הגבוה ביותר
שחיילים בדרגתו בצבא הגרמני הקיסרי יכול לקבל.
המועמדות הוגשה על ידי קצין יהודי,
סגן הוגו גוטמן.
מעולם לא יצאתי מהיטלר, הסיבה על שנאתו הפנאטית ליהודים.
הניסיון עם קצינים יהודים במהלך מלחמת העולם
לא יכול היה לתרום לזה.
פריץ וידמן, סגן.
בליל ה-13 באוקטובר,
שירות המלחמה של היטלר מסתיים במטח בריטי כבד.
נעשה שימוש בגז חרדל על גבעה מדרום לעיר וורוויק.
ב-13 באוקטובר,
עברנו כמה שעות של ירי ארטילרי עם פגזי גז.
כבר בסביבות חצות, חלקנו נשרו,
כולל כמה חברים לצמיתות.
גם אני חוויתי כאבים בבוקר שהתחזק כל 15 דקות.
בשעה 7:00 התנודדתי ומעד בחזרה עם עיניים בוערות,
לוקח איתי את ההודעה האחרונה שלי במלחמה.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
לאחר טיפול בבית חולים נייד של הצבא, אדולף היטלר מועבר
לבית החולים השמורה הפרוסית ב-Pasewalk, מערב פומרניה.
הוא היה בחזית במשך 42 מתוך 51 חודשי המלחמה.
היטלר נשאר בפסיווק 28 ימים, שבמהלכו העולם משתנה.
בבית החולים הצבאי בפסיווק,
אדולף היטלר ושאר החולים למד שהתרחשה מהפכה,
המלוכה ויתרה, והפסקת האש מסתיימת.
לא בכיתי מהיום שעמדתי ליד הקבר של אמי.
עכשיו לא יכולתי לעצור את עצמי.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
כמו כל דבר אחר במיין קאמפף, התיאור הזה הוא סטייליזציה
ויש להטיל ספק.
אנחנו לא יודעים אם זה היה רצונו של היטלר או סתם צירוף מקרים
שהשפיע על מסלולו העתידי מכאן ואילך.
ב-21 בנובמבר 1918, אדולף היטלר חוזר למינכן.
הוא מנסה להתחמק מפירוק ולהישאר חייל.
יש עימותים בין תומכים של מועצות העובדים
ודמוקרטיה פרלמנטרית בבירת המדינה.
הרוב הסוציאל-דמוקרטי מאפשר קבוצות מתנדבים מהימין,
מה שנקרא פרייקורפס,
לשבור את הכוח של מועצות העובדים.
מכתב לקלרה ופריץ הסה.
חיל המתנדבים עשה רושם מצוין.
בלעדיהם, היינו מסיימים בבוואריה.
רודולף הס, סטודנט וחבר בפרייקורפס.
אדולף היטלר שומר מרחק מהכוחות המהפכניים,
אלא גם מיריביהם מהימין.
במשך תקופה זו, היטלר נעשה קיצוני יותר.
הוא תחת השפעה של קציני צבא כמו קרל מאייר,
ראש גדוד המודיעין.
כשפגשתי אותו בפעם הראשונה,
הוא נתקל ככלב משוטט עייף מחפש בעלים.
קרל מאייר, קפטן הרייכסווהר.
קרל מאייר גם מממן מפלגות פטריוטיות כמו דויטשה ארבייטרפארטיי,
מפלגת הפועלים הגרמנית,
אשר נוסדה במינכן ב-5 בינואר 1919,
בעיקר על ידי קבוצת רכבת.
ב-12 בספטמבר 1919,
היטלר, שבינתיים, הושמד,
נשלח לרגל על מפלגת הפועלים הגרמנית מאת מאייר,
שמעניק גם תמיכה כספית.
במהלך הדיון, פרופסור דיבר על דעות בדלניות.
לאחר מכן נטל דובר שני את הדיבור
ובקיצור מילים חזקות, הרסו את הפרופסור.
זה היה אדולף היטלר.
מייקל לוטר, מזכיר מפלגת הפועלים הגרמנית.
יום אחד הייתה לי ההזדמנות לדבר עם קהל גדול
ומה שתמיד הרגשתי באופן אינסטינקטיבי בלי לדעת זה התברר כנכון.
יכולתי לדבר בפומבי.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
במחצית השנייה של ספטמבר 1919, היטלר מצטרף למפלגת הפועלים הגרמנית
ומשתתף באופן קבוע בפגישותיה.
בין הימין השונים ארגונים רדיקליים,
ה-NSDAP לא היה החזק ביותר,
אבל זה היה הכי פעיל וקבוצה מגובשת.
המשמעות שלו היא אך ורק התוצאה על השפעתו של היטלר כדובר.
ארנסט הנפסטאנגל, בנו של מו"ל, היכרות של אדולף היטלר מ-1920.
ב-24 בפברואר 1920,
היטלר מדבר בפעם הראשונה מול יותר מאלף איש
ב- Hofbräuhaus.
הוא גם מודיע תוכנית המפלגה בת 25 הנקודות,
שהוא תקף פורמלית במשך רבע מאה
עד פטירתו של ה-NSDAP.
ראשית, אנו דורשים את האיחוד מכל הגרמנים בגרמניה הגדולה
מבוסס על הימין של הגדרה עצמית של העם.
שנית, אנו דורשים שוויון זכויות עבור העם הגרמני
ביחס לעמים אחרים והביטול
של הסכמי השלום של ורסאי וסן ז'רמן.
שלישית, אנחנו דורשים אדמה ושטח למחיית עמנו
והתיישבות של עודפי האוכלוסייה שלנו.
רביעית, רק חבר לאומי יכול להיות אזרח.
רק אלה של דם גרמני יכולים להיות חברים לאומיים,
ללא קשר לאמונה.
כתוצאה מכך, אין יהודי יכול להיות חבר לאומי.
כמה ימים לאחר מכן, הם שינו את שמם ממפלגת הפועלים הגרמנית
לנציונל-סוציאליסט מפלגת הפועלים הגרמנית או NSDAP.
היטלר היה המפלגה והמפלגה הייתה היטלר.
ארנסט הנפסטאנגל.
כי כרגע, כאן במינכן,
מתחילה תנועה
כל כך חזק שכל הצעירים, החזקים, וכוחות בריאים נמשכים אליו.
זה הנציונל-סוציאליסט מפלגת הפועלים הגרמנית.
כדי שיהיה ברור לחלוטין, אנחנו אנטישמים.
אליז פוג, אליז הס מ-1921, חבר ב-NSDAP.
מכתב למורה לשעבר שלה בקולג'.
כאשר קונגרס המפלגה הראשון מתקיים, אוגסבורג SA מיוצגת היטב.
במצגת פומבית ראשונה זו,
אני מקבל את הרושם שיש לזה חומר.
אנחנו לא לבד.
רעיון המולדת הולך וגדל.
Tarl Walle, Augsburg, חבר SA לשעבר.
הכלכלה הגרמנית קורסת.
באוגוסט 1923 נכנסת ההיפר-אינפלציה.
הכל הולך ומחמיר.
רעב, כיכר לחם זה 140 מיליארד.
ואז ירד שוב ל-80 מיליארד.
רעב, רעב בכל מקום.
קתה קולביץ, ציירת ופסלת.
האגודות הלאומיות להעריך יתר על המידה את הכוח שלהם
ומאמינים כי דמוקרטיה פרלמנטרית נמצא בסוף.
ראיון עם העיתון "דיילי מייל". 2 באוקטובר, 1923.
אם מוסוליני היה מופיע בגרמניה,
אחר כך האנשים היו נופלים על ברכיהם וסוגדים לו
יותר ממוסוליני סגדו אי פעם.
אדולף היטלר.
מרד גדול מימין בבוואריה עם לודנדורף בראשו.
הנרייטה שניידר, מחוז L, פרוסיה המזרחית.
דו"ח הממשל האזורי של בוואריה עילית.
מינכן, 9 בנובמבר, 1923.
שלשום,
היטלר הבטיח לגנרל פון לוסוב והקולונל פון סייסר באופן אישי
שהוא לא יתחייב על כלום.
התשובה למילת הכבוד הזו ניתן אמש כאשר,
עם אקדח ביד.
היטלר סחט הצהרה בעד דיקטטורה לאומית
מאת נציב המדינה הכללי פון קאהר.
גנרל פון לוסוב וקולונל פון סיסר.
במקביל, השרים נוכחים
נלקחו למעצר על ידי אנשיו של היטלר.
היטלר מציג את הצעותיו לממשלות חדשות בברלין ובמינכן
ומזכיר את אריך לודנדורף כפיהרר וראש בעל כוח דיקטטורי
על הצבא הלאומי הגרמני.
הוא שואל את הקהל שכבר שיכור,
''האם אתה מקבל את הפתרון הזה לשאלה הגרמנית''
''של מדינה גרמנית גדולה יותר?''
ואז כשהקהל צועק את הסכמתו, היטלר מכריז,
''בוקר או שימצא אותנו עם ממשלה לאומית בגרמניה''
''או למצוא אותנו מתים''
המרד נועד לשים את מינכן ובוואריה
בידי המהפכנים,
ולאחר מכן, עם צעדה על ברלין להפיל את השיטה הדמוקרטית.
הפוצ'יסטים סומכים על עריקות מהצבא בבוואריה
ומשטרת בוואריה.
אולם זה לא הצליח להתממש.
בבוקר ה-10 בנובמבר, 2,000 מהפכנים, חלקם חמושים,
צעדו מה-Bürgerbräukeller אולם בירה דרך מרכז העיר
ל- Ludwigstraße ב- Odeonsplatz.
כעבור עשר שנים,
מינכן, 9 בנובמבר, 1933.
סרט חובבני של מסורת
שבעצם מתארך משנת תפיסת השלטון,
הצעדה השנתית של הלוחמים הוותיקים של ה-NSDAP ל-Feldherrnhalle.
מוביל את הטור, כמו ב-1923, הם אדולף היטלר והרמן גרינג.
נסוגנו לקפה סטפני.
עד מהרה נכנסו אנשים ואמרו שהיה התכתשות בכיכר אודיונס
והקהל העצום של אנשי היטלר הסתובב וברח ממשטרת המדינה.
אוסקר מריה גראף, סופר, מחיי.
ב-12 בנובמבר 1923,
אדולף היטלר נשלח לכלא המבצר בלנדסברג.
הוא מקבל תא מספר שבע.
מנהיגי הפוטש מובאים למשפט על בגידה על רקע
באולם ההרצאות הראשי של בית הספר המרכזי למלחמה
ב-26 בפברואר 1924.
דו"ח שליח וירטמברג, 13 במרץ, 1924.
השתתפתי בעצמי באחד מהדיונים והייתי מוטרד לראות איך הצופים,
מי שיכולת לראות בבירור, היו בעיקר מחוגים קרובים להיטלר,
ניצל כל הזדמנות להראות את תמיכתם בנאשמים.
קרל מוזר פון פילסק.
היטלר מגיש את תביעת ההגנה שלו.
מכתב לקלרה ופריץ הס.
הצהרתו הסופית של היטלר מצורפת.
זה אחד הטובים, הנאומים החזקים ביותר שהוא נשא אי פעם.
אפילו אלה שנמצאים באולם שלא היו ידידותיים להיטלר
התרגשו עמוקות.
רודולף הס, סטודנט.
פסק הדין ניתן ב-1 באפריל, 1924.
כל הנאשמים, למעט לודנדורף,
נמצאו אשמים.
ב-13 חודשיו בכלא לנדסברג,
אדולף היטלר מתחיל את התמליל של מניפסט
שמתאר מסע חייו לכאורה
וההתפתחות שלו כפוליטיקאי,
ומפרט את השקפת עולמו.
החלטתי לא רק להבהיר את המטרות של התנועה שלנו,
אלא גם לצייר ציור של הפיתוח שלו.
עם זה גם הייתה לי הזדמנות
לתת ייצוג של ההתפתחות שלי.
אדולף היטלר, הקדמה למיין קאמפף.
החלקים הביוגרפיים של ספרו
הם, במידה רבה, מוגזם ולא מאומת.
עם זאת, מטרותיו הפוליטיות רציניים בצורה קטלנית.
השקפתו על העולם היא וולונטרית.
הוא רואה את זה כמו שהוא רוצה לראות את זה.
הבשורה הפוליטית של היטלר נגזרת מתוך רעיון דרוויניסטי פרימיטיבי
של מאבק על הקיום.
זה משקף את המאבק הקבוע להישרדות כולם נגד כולם
מועבר מהטבע לחברה האנושית.
המאבק הזה הוא, לדעתו, תהליך בחירה
שבהם מה שנקרא מירוצים באיכות גבוהה יש סיכוי טוב יותר לשרוד.
בראשו עומד כביכול אדם לבן של הגזע הנורדי של הארים,
מייסדי התרבות.
כמו רוב האנטישמים לפניו, היטלר מאמין בגזע יהודי
מחופש לקהילה דתית.
הוא רואה ביהודים בהיסטוריה טפילים בגופם של עמים אחרים,
וכמזהם של הדם של הגזע הארי.
במשך שעות, הילד היהודי שחור השיער מחכה לארוב לילדה התמימה
שהוא מלכלך בדמו, ובכך גונב אותה מעמה.
עם אותה אג'נדה נסתרת, להשמיד את הגזע הלבן השנוא
עם הבלתי נמנע הממזרות כתוצאה מכך.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
בפרק אחר, היטלר מתכנן תוכניות למרחב מחיה טריטוריאלי
לעמו הארי-גרמני.
אנחנו עוצרים התנועה הגרמנית האינסופית דרומה
והפניית מבטנו לכיוון הארץ במזרח.
אם היום אנחנו מדברים על אדמה חדשה באירופה,
אנחנו יכולים בעיקר לזכור רק את רוסיה ומדינות הגבול הווסאליות שלה.
אדולף היטלר, מיין קאמפף.
יומן, 14 בינואר 1925.
בסוף החודש,
היטלר רוצה להתקשר להקמה מחדש
של הנציונל-סוציאליסט מפלגת הפועלים הגרמנית.
הדבר היחיד שצריך לעשות.
יוסף גבלס.
גזר הדין הנותר של היטלר
של שלוש שנים, 333 ימים, מוותרים על 21 שעות ו-50 דקות,
לפי הפדנטיות תיעוד מדויק של בית המשפט.
ב-27 בפברואר 1925, היטלר מקים מחדש את המפלגה.
בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיא גרמניה ב-29 במרץ 1925,
אריך לודנדורף הוא המועמד של ה-NSDAP
וקבוצות לאומניות אחרות.
הוא מקבל רק 1.1 אחוז מהקולות.
כאשר פול פון הינדנבורג נכנס למירוץ בסיבוב השני של ההצבעה,
היטלר מצווה על מפלגתו לתמוך גנרל הצבא המזדקן בן ה-77.
היטלר ולודנדורף ללכת לדרכם.
היטלר הוא כעת המנהיג היחיד של המחנה הלאומי.
יומן, 26 באפריל, 1925,
הינדנבורג נבחר.
האם הוא האיש שגרמניה צריכה בזמן הזה?
האם הוא לא מבוגר מדי, קל מדי להשפיע?
בלה פרום, עיתונאית יהודייה-גרמנית.
משנת 1924 ואילך, הכלכלה הגרמנית מתאוששת.
זה מוביל לחמש שנות הזהב של רפובליקת ויימאר.
במבט לאחור על זה עכשיו,
אני רואה את המערבולת המטורפת של ברלין זו של 1928 ו-29'
כמעין גילוי פומפיי ערב התפרצות הווזוב.
ספטון דלמר, כתב של הדיילי אקספרס בברלין.
הנאצים שנאו את התרבות עצמה
כי זה בעיקרו בינלאומי ולכן חתרני ללאומיות.
כריסטופר אישרווד, סופר בריטי-אמריקאי.
בשנות ה-20,
ברלין הקדימה הכל שהיה ידוע כחדש בתחום שלנו.
היה בו הכל.
התיאטרון הגדול של ריינהרדט, אולפני סרטים מעולים, סרטים מעולים,
הברים היפים ביותר ומסעדות, כולל ברים של הומואים.
ברלין הייתה פרודוקטיבית ועשיר ברעיונות, עשיר באידיאלים,
ובו בזמן פרקטי, שילוב שלא הושג קודם לכן.
מרלן דיטריך, שחקנית וזמרת, זיכרונות.
האמנות כבר לא הייתה רק קישוט של החיים, אלא הביטוי המיידי שלו.
קוביזם, פוטוריזם, אקספרסיוניזם,
איך שלא תרצו לקרוא לזה,
ככה היינו.
זה היה העולם שלנו.
כל כך מזועזע ומזועזוע שהכל היה הפוך.
סוריאליזם?
כמובן, מה עוד?
ויקי באום, סופרת ועיתונאית.
למרות חוסר ההצלחה הפוליטית, המפלגה עורכת עצרות מרהיבות.
תחילה במינכן ובוויימאר,
ואז מ-1927 ואילך, אך ורק בנירנברג.
יומן, נירנברג, 4 באוגוסט, 1929.
מכת אנשים שעולה על התקוות הפרועות ביותר שלנו.
בחוץ התופים כבר פורחים.
תהלוכות לפידים ארוכות עד אין קץ.
ג'וזף גבלס, מנהיג ה-NSDAP של ברלין.
כינוס המפלגה ללא עוררין עבודתו האישית של היטלר.
בדיוק כפי שהיה מעורב בבניית ה-SA מהפרטים הקטנים ביותר של המדים
לצבע כתמי הצווארון,
הוא עסק בתכנון של ועידות המפלגה,
עד הקישוטים באולם הקונגרסים.
אלברט קרבס, מנהיג NSDAP, המבורג.
דרך העיר, תהלוכת ניצחון.
כולם מריעים וזורקים פרחים.
מרץ שעבר כמעט ארבע שעות.
ים של שמחה ופרחים.
יוסף גבלס, יומן.
הפיצול המתמשך של נוף המסיבות
הוא יתרון לעליית ה-NSDAP.
בבחירות, הם זוכים ליותר ויותר תמיכה
ממפלגות הפיצול והמחאה.
לאחר מאסר בלנדסברג,
היטלר הופך למנהיג היחיד של התנועה הלאומית.
הוא מרגיש שנבחר על ידי הגורל להראות את גרמניה הדרך לישועה לאומית.
למרות המסיבה עדיין לא מצליח בקלפי,
והחברות גדלה רק לאט,
פולחן האישיות סביב היטלר הולך וגדל.
כת הפיהרר הזו מתקיימת התנועה הלאומית-סוציאליסטית ביחד
על פני חלוקות אידיאולוגיות והבדלים אישיים.
בין 1925 ל-1929, התנועה הפוליטית הקטנה של היטלר
מסומן באקטיביזם, דינמיות, התלהבות, צעירות וכוח.
כמעט 60% מחברי המפלגה החדשים מתחת לגיל 30.
תהלוכות רחוב, מבצעי עיתונות וסיורי תעמולה לתוך המחוזות
יצר אווירה של אקטיביזם ומתח.
היו אינספור עימותים ואנשים פצועים,
אפילו אנשים מתים נשארו בכיכר.
הורסט וסל, אוטוביוגרפיה.
בפברואר 1930, אחד מהנפגעים יהיה הסטודנט הברלינאי, הורסט ווסל.
בפעם האחרונה, הקריאה לנשק נשמעת!
לקרב כולנו עומדים מוכנים.
בקרוב, הכרזות של היטלר
יעוף על כל הרחובות.
זמן השעבוד יימשך אלא זמן קצר.
בשקידה, דרך למידה, ואני חייב לומר ברעב,
לאט לאט, רוח הרפאים של הבולשביזם האסייתי
מיושם באופן שיטתי לפי הסכם ורסאי.
פעם קיבלתי את ההחלטה, ידע טוב יותר עכשיו לעקוף.
ב-16 בנובמבר 1928, בפעם הראשונה
לאחר איסור הדיבור בציבור בפרוסיה הוסר,
היטלר מדבר ב-Sportpalast בברלין,
לכאורה מול 18,000 תומכים.
בפעם הראשונה, הוא משתמש במערכת קול אלקטרואקוסטית,
מדבר לתוך מיקרופון.
בפעם הראשונה, דבריו מובנים בבירור
בכל פינה בחלל גדול.
שלוש עשרה שנות משטר,
וכתוצאה מכך, רק ערימה של חורבן, לאן שלא נסתכל בגרמניה.
אנו מודים להתקין רק צד אחד במקום כל הצדדים,
המפלגה הזאת מכירה רק את גרמניה.
בָּרָד!
חברים לאומיים, ניצחון או תבוסה,
מעמד הביניים חסר כל,
הכספים,
אז זה בדרך כלל גרמני לבעלים של 30 צדדים.
גם אדולף היטלר לא סיים את בית הספר וגם לא הייתה כל הכשרה מקצועית.
הוא חי מדי פעם במקלטים לחסרי בית או ברחוב.
הוא סירב להמשיך בעבודה רגילה.
עד היום זה נראה בלתי מוסבר שיוכל לעלות לשלטון.
משום מקום,
היטלר הפך לפיהרר, מנהיג הרייך הגרמני.
אחד הגברים החזקים ביותר של המאה ה-20,
שהביא את העולם עד סף אסון,
ומוות למיליוני אנשים.
העם סגד לו והלכו אחריו בעיוורון אל התהום.
במהלך חייו, הוא שמר בסוד את מוצאו ואת חייו.
אף אחד לא צריך לדעת איך ומי הוא.
בני דורו של היטלר, מלידתו ועד מותו,
להטמיע את התמונה.
מי היה היטלר?
אוקטובר 1929,
סתיו כועס אחרי קיץ יפה,
גשם ומזג אוויר רגוע ומשהו חונק באוויר,
וזה לא היה מזג האוויר.
בפעם הראשונה ברחוב, מדים חומי זבל.
סבסטיאן הפנר, עיתונאי, זיכרונות.
ה-SPD ניצח בבחירות בגרמניה של 1928
ומאז הוביל ממשלת קואליציה עם מפלגות העם של מעמד הביניים.
זה מתפרק שנה לאחר המוות של שר החוץ הליברלי
על הבדלי מדיניות פנים.
בשנת 1930, הקנצלר ברונינג שכנע את נשיאו פון הינדנבורג
לפזר את הפרלמנט ולקרוא לבחירות חדשות
24 חודשים מוקדם.
ברונינג נחושה למשול בעזרת הנשיא,
במידת הצורך, ללא רוב.
סוציאליסטים לאומנים ישבו כעת בפרלמנט.
עליית המפלגה כבר אי אפשר היה להתעלם.
ארנסט ניקיש, בולשביסט לאומי ויריב של היטלר.
בעקבות הדוגמה של איטליה בסוף שנות ה-20,
תנועות שנקראות פשיסטיות צוברים כוח בכל אירופה.
בחלק ממדינות מזרח אירופה,
ממשלות דיקטטוריות להסתמך על תמיכתן של פלגים כאלה.
איחוד של פשיסטים הוקמה גם בבריטניה.
הפגנה של המפלגה במנצ'סטר בשנת 1934.
סר אוסוולד מוסלי, מייסד איגוד הפשיסטים הבריטי.
בשנת 1930, האבטלה עלתה ל-3,076,000,
והנציונל-סוציאליסטים ואז הגדילו את חברי הפרלמנט שלהם ל-108,
עם הצבעה של 18%.
פחות משלוש שנים מאוחר יותר,
המפלגה הנציונל-סוציאליסטית עלו לשלטון.
האבטלה עלתה ל-6,014,000.
צו ראש השנה, 31 בדצמבר, 1931:
הצבא של חולצות חומות התרבה ​​פעמים רבות.
התנועה סבלה הרבה מאוד קורבן דם.
חברים, בתחילת שנה זו,
אני מודה לך על הכל השגת במהלך השנה האחרונה
באמצעות עבודה מסורה וקרבות הקרבה עצמית.
אתה יכול להיכנס לשנה החדשה בביטחון מלא בשמחה,
גאה במה שהשגת בשנת 1931.
אדולף היטלר.
לאחר דיון פנימי במפלגה במינכן ב-2 בפברואר,
אדולף היטלר מחליט לרוץ בסיבוב הראשון של ההצבעה
בבחירות לנשיאות גרמניה של מרץ 1932.
יומן: ברלין, 16 בפברואר, 1932.
איזו מדינה מוזרה שבו הנשיאות
יש להכריע בין טלמן, היטלר או הינדנבורג.
תיאה שטרנהיים, אספת אמנות וסופרת.
שוב, זו הייתה הפוליטיקה של סובלנות כאשר ה-SPD שאלה את מצביעיה
להצביע להינדנבורג וכמה הם הלכו בנאמנות.
גולו מאן, בנם של תומס וקטיה מאן.
יומן: יום שני, 29 בפברואר, 1932.
מי ינצח?
הנרייטה שניידר, עוזרת בית.
טיסה לקמפיין הבחירות באפריל 1932.
עד מהרה שקע היטלר באדישות קודרת.
הוא פשוט ישב שם, בוהה בעגמומיות מהחלון,
חבילות צמר גפן באוזניו.
ניגוד מוחלט לידי השמחה אופן מוחצן, טמפלהוף.
כשדלת המטוס נפתחה,
היטלר התחמק ומיד השליך את עצמו לתנוחת הפיהרר שלו.
שם הוא עמד, ראש חשוף, זקוף וחסר חיוך,
ידו מורמת לברכה.
ספטון דלמר, כתב בריטי של הדיילי אקספרס בברלין.
יומן: ויימאר, 10 באפריל, 1932.
יוֹם רִאשׁוֹן…
סיבוב שני של הצבעה בבחירות לנשיאות גרמניה.
הינדנבורג לבסוף נבחר על פני היטלר.
הארי גרף קסלר, פובליציסט ודיפלומט.
ביוני 1932,
פרנץ פון פאפן, בשם של נשיא הרייך פון הינדנבורג,
מקים קבינט ימני שמרני שהוא ללא רוב בפרלמנט.
הקנצלרית החדשה מקווה לתמיכתו של היטלר
ולפי דרישותיו של היטלר,
שאל נשיא הרייך להכריז על בחירות חדשות לפרלמנט
ב-31 ביולי.
יומן: 31 במאי, 1932.
לוטה מגיעה ביום ראשון.
היא מתכננת טיול עם קארל לווסטרלנד.
אתמול התפטר ברונינג.
עכשיו מה?
הנרייטה שניידר.
הגיבור של טננברג, גיבור הרפובליקה הגרמנית,
היה רוח עמום,
שדה מרשל נרגן עם מצפונו האיתן.
עם נאמנות עיוורת גרמנית באמת,
הוא בגד בקנצלר האדוק למי הוא חייב את כוחו.
ברונינג פוטר.
יורשו, היחסית הגנרל הליברלי פון שלייכר,
עד מהרה היה יעד לתככים פראיים.
קלאוס מאן, בנם של קטיה ותומס מאן.
במשך זמן רב מדי,
היינו מרוצים בצחוק ובצחוק
על צייר הבית היטלר.
קרל צוקמאייר, מחזאי גרמני-אוסטרי.
יומן: יום ראשון, 31 ביולי, 1932.
שנאת הצדדים היא נוראית.
בשעה עשר, הבחירות מתחילות בלי וילהלם.
הוא לוקה בעצבים.
הנרייטה שניידר.
ניצחון הנאציונל-סוציאליסטים בבחירות ביולי 1932
הוא ניצחון פירוס.
יומן: 1 באוגוסט, תוצאות הבחירות 1932.
הרווחנו קצת מקום, המרקסיזם הרוויח הרבה מאוד.
עכשיו אנחנו צריכים לתפוס את השלטון ולחסל את המרקסיזם.
כך או כך, גם היטלר הוא בדעה זו.
אנחנו לא נקבל רוב מוחלט בדרך זו.
יוסף גבלס.
כמעט כמו כל המפלגות הגדולות ברייכסטאג
רוצה להפיל את ממשלתו של פון פאפן.
נשיא הרייך פון הינדנבורג מתמוסס הפרלמנט החדש שנבחר בספטמבר
וקורא לבחירות חדשות ל-6 בנובמבר 1932.
בבחירות בגרמניה בנובמבר 1932, ה-NSDAP זכתה ב-11.75 מיליון קולות,
ל-SPD היו 7.25 מיליון, וה-KPD כ-6 מיליון.
ביחד, שתי מפלגות העובדים היו הרבה יותר חזקים מהנאצים.
מאנס ספרבר, סופר אוסטרי וחבר KPD באותה עת.
שמאלנים רבים האמינו שהיטלר לעולם לא יתאושש מהכישלון הזה
והפסיק להיות איום.
כריסטופר אישרווד, סופר בריטי אמריקאי.
1 בינואר 1933.
היטלר היה במצב רוח טוב באותו ערב ודיבור כמו בימים עברו.
לפני שהוא עזב הוא הוסיף לרשומו בספר האורחים:
ביום הראשון של השנה החדשה…
ואז הוא הסתכל עליי ואמר: בהתרגשות מדוכאת.
השנה הזו שייכת לנו.
ארנסט הנפסטאנגל, ראש לשכת העיתונות הזרה של NSDAP.
אחרי שהינדנבורג החליט נגד הקנצלרית ברונינג,
הנשיא הפנה את תשומת לבו
לכוחות הגדולים קואליציית התעשייה האגררית-כבדה,
שפעל עם היטלר נגד ברונינג, בעלי בריתו הטבעיים.
הוא קיבל את השקפתם על היטלר.
השיקום והרחבה נוספת
של החקלאי הגדול ועמדות כוח של התעשייה הכבדה,
היה אמור להתקדם.
אבל הכוח לא היה אמור להיות מועבר לנציונל-סוציאליזם.
ארנסט ניקיש, עיתונאי ובולשביסט לאומי.
יומן: יום שני, 30 בינואר, 1933.
אלזה חזרה מבית הספר עם הקריאה "הייל היטלר".
אז הכרנו את היטלר הפך סוף סוף לקנצלר גרמניה.
הנרייטה שניידר.
קטע של סרט שהופק תוך שימוש בתהליך מוקדם של סרט Agfacolor.
הוא מציג אלפי תוספות משחזר את תהלוכת הלפידים
דרך שער ברנדנבורג.
זה אמור להזכיר לצופים מה-30 בינואר 1933.
שהנאצים הם אויבים.
אויבים לי ולכל היקר לי.
לא הייתי לרגע טועה בזה.
איפה שטעיתי זה כמה נורא לאויב שהם יהפכו.
סבסטיאן הפנר.
רוב שריו היו חברים של מפלגת העם הלאומי הגרמני.
הוא תיעב את המפלגה לחלוטין
והיה משוכנע שיום אחד להיות מסוגל להיפטר מהם.
כדי להיות מסוגל לבצע זאת,
הוא הציב תנאי אחד לכך הסכים גם נשיא גרמניה.
הוא רצה את הכוח להורות על בחירות חדשות.
ארנסט ניקיש.
נאום ב-Berlin Sportpalast, 10 בפברואר, 1933.
אני לא יכול לפטור את עצמי מהאמונה שלי בעמי,
ולעמוד בתוקף על ההרשעה שסוף סוף תגיע השעה
כאשר המיליונים מי שמקלל אותנו היום יעמוד לצדנו,
ואיתנו יברכו החדשים שזכו קשה ורכשה בכאב את האומה הגרמנית
שיצרנו ביחד.
הרייך הגרמני החדש של גדלות ועוצמה,
תהילה וצדק.
אָמֵן.
[שמע מדוברת גרמנית]
אדולף היטלר, קנצלר הרייך.
הבחירות לרייכסטאג ב-5 במרץ,
הן הבחירות האחרונות פחות או יותר חופשיות ברייך הגרמני.
ברחובות, מתנגדי המשטר מאוימים על ידי ה-SA.
האימה שהורגשה בכל מקום התערב בבחירות חופשיות,
אבל זה השפיע התוצאות רק במעט.
מאנס ספרבר.
בבחירות, ה-NSDAP מרוויח משיעור ההצבעה הגבוה של 88.8%,
עלייה של 43.9%.
היא צריכה להקים קואליציה עם מפלגת העם הלאומית הגרמנית.
רוב הגרמנים לא רוצים גם דמוקרטיה פרלמנטרית.
המפלגות הדמוקרטיות להישאר בבירור במיעוט
כי 12.3% מהמצביעים הצביעו עבור הקומוניסטים.
12 במרץ 1933, משלוח עיתונות.
משרד הרייכסטאג
שלח את החברים החדשים שנבחרו הזמנה למפגש הפתיחה.
על פי הנחיה,
חברי האסיפה הקומוניסטים לא נשלחה הזמנה.
עיתון Vossische Zeitung.
ממשלת הרייך לא מתכוונת המדינות באמצעות חוק הסמכה זה.
אבל…
יומיים אחר כך ישבתי בבית האופרה קרול,
לא כסגן רייכסטאג,
הייתי משקיף.
ב-23 במרץ 1933, הייתי עד לישיבת הרייכסטאג
שבו חוק ההסמכה התקבל ב-441 קולות נגד 94.
ארתור אקסמן, חבר ההנהגה של הנוער ההיטלראי.
זה לא משנה את פני הקומוניזם והארגונים הקשורים אליו.
עם מה שנקרא חוק ההסמכה,
היטלר דורש סמכויות יוצאות דופן לעצמו ולממשלתו,
ובכך סולל את הדרך לדיקטטורה.
הסוציאל-דמוקרטים היו החברים היחידים להצביע נגד חוק ההסמכה.
[שמע מדוברת גרמנית].
אבל פגיע לא אומר חסר כבוד.
למרות הרשעתי, שהסוציאל-דמוקרטים נכשלו...
[שמע מדוברת גרמנית].
לא התרשמתי מהנאום של ולד.
ארתור אקסמן.
החופש שלנו והחיים שלנו אפשר לקחת אבל לא את כבודנו.
סעיף ראשון לחוק מתאר את ההעברה
של סמכויות חקיקה מהפרלמנט לקבינט.
המחוקק והסניפים המבצעים הופכים לאחד.
הפרלמנט כמעט ביטל את עצמו.
רבותי…
מאז ה-30 בינואר,
מהפכה התרחשה בגרמניה,
אשר בהיסטוריה שלנו
יום אחד ייקרא בצדק המהפכה הלאומית.
ברור שזה תהליך היסטורי כזה צריך,
כמו בכל קרב,
להיות מלווה פה ושם על ידי תופעות מצערות.
הוא עקף את החוקה עם החוקה,
וכך ניצח במאבק על כוח בלתי מוגבל בסיבוב הראשון והמכריע.
לוץ גרף שוורין פון קרוסיגק, שר האוצר.
כל מי שלא נלחם נגד מדינת היטלר
שירת אותו ביעילות.
אסתר, רוזנת שוורין, בעל אדמות מזרח פרוסיה.
אני, כפחדן טבעי, ניחן בדמיון מייסר,
סגר את הפה שלי.
מארי לואיז קשניץ, סופרת, מציינת.
אנשים נאחזים בחיים.
אתה יכול ללכת עם זה,
אבל אתה יכול גם לשמור על פרופיל נמוך ולהיות בלתי נראה.
אלדר שייפר, סופר.
מכתב מהכלא 7 ביוני 1933.
אתה מכיר את המאסר הזה לא מדכא אותי בכלל.
מה באמת יכולתי לעשות בחוץ כרגע?
התנער מהמבטים העצובים של העובדים
בלב מושפל וכתפיים נפולות,
ולספר להם שגם אני לא יכול לשנות את זה.
עדיף להיות לא חופשי כלפי חוץ
ובפנים להתמודד עם העתיד עם נשמה גאה.
יוליוס לבר, חבר SPD של הרייכסטאג.
מחנות הריכוז המאולתרים הראשונים מנוהלים על ידי ה-SA,
ואז משתלטים על ידי ה-SS של הימלר, ובכך ליצור את מדינת ה-SS.
בעצרת הניצחון של נירנברג בתחילת ספטמבר 1933,
ראש הסגל של SA, ארנסט רוהם
הוא הבולט ביותר מנהיג המפלגה אחרי היטלר,
וברור יד ימינו.
רוהם מראה את נאמנותו להיטלר בפומבי.
אך באופן פרטי,
הוא מותח ביקורת קשה על היטלר על מדיניותו על הצבא הגרמני.
הודות לאינסטינקט שלו לכוח, היטלר מוכן להאמין לשמועות
מופץ על ידי יריבים של ראש ה-SA החזק
שמנהיגי ה-SA, עם 4 מיליון החברים שלה,
מתכננים הפיכה.
יומן: ברלין, 24 ביוני, 1934.
מבחינה פוליטית זה מסריח.
אף אחד לא יודע למה בדיוק.
מאבק כוחות מתקרב בין ה-SA ל-SS.
אריך אברמאייר, סופר.
חילוקי הדעות בין רוהם להיטלר,
נוגע במיוחד סוגיית הצבא הגרמני הסלימה.
לפני הנהגת ה-SA,
רוהם סוף סוף קורא לצבא הגרמני להיכלל בפקודתו.
יומן: יום ראשון, 1 ביולי, 1934.
מרד של מנהיגי ה-SA במינכן עם רוהם בראשו,
היטלר עצמו עזר לעצור את הכנופיה וירו בהם.
הנרייטה שניידר.
ב-2 ביולי,
מכריז היטלר הסוף הרשמי של הטיהור,
שבו בין 150 ל-200 בני אדם נורו.
רוהם היה אחד הקורבנות האחרונים.
הוא נורה ב-2 ביולי 1934.
הנס פרנק, שר המשפטים של בוואריה, ומנהל משפטי רייך.
לרסק את המרד לכאורה של רוהם, אדולף היטלר משתמש בשירותי האס אס,
שמנהיגיו הביאו את המשטרה, כמעט לחלוטין בפיקודו.
ה-SS, שהיה בעבר עדיין מזוהה עם ה-SA,
מתוגמל על שירותו הרצחני.
ב-20 ביולי 1934, היטלר גוזר:
לאור השירותים הגדולים של ה-SS,
במיוחד בקשר עם ההתרחשויות של ה-30 ביוני 1934,
אני מקדם אותם בזאת לארגון עצמאי
במסגרת ה-NSDAP.
אדולף היטלר.
עם זה, היטלר זייף הנשק המכריע של מדינתו.
ה-SA הופך למועדון פולקלור עבור ה-NSDAP.
היטלר נשבע שרק 77 אנשים הוצא להורג.
זה היה בלתי נמנע שחלקם נורו בטעות,
כמו ווילי שמיד במינכן, למשל.
ה-SS מיהרו לירות את וילי שמיד הראשון שהם יכלו למצוא
ללא הליכים בבית המשפט.
צריך לשקול כמה וילי שמיד היו במינכן.
פרידלינד ואגנר, נכדתו של ריכרד וגנר.
יומן: ברלין, 1 באוגוסט, 1934.
בזמן ארוחת הצהריים, נסענו למרחצאות Halensee.
אנשים ידידותיים ושלווים.
אפילו הצעירים נראה כאן מתנהל היטב.
העיתון "ברלינר צייטונג". פרסם עלון בשעה 8:30 הבוקר.
המצב מתדרדר,
דופק חלש יותר,
אז הסוף קרוב.
המוות הזה לא בא בזמן טוב.
אריך אברמאייר.
העיתון מדווח את הדברים הבאים על מותו של הינדנבורג.
הממשלה חוקקה החוק הבא
המוכרז בזאת.
המשרד ימוזג עם זה של הקנצלר,
כלומר כל סמכותו של הנשיא
הולך לפיהרר והקנצלר אדולף היטלר.
קלווין שילד, כומר בדימוס,
יומן באלנשטדט.
יומן: יום רביעי, 17 באוקטובר, 1934.
נחקק חוק.
היטלר יישאר המנהיג של העם הגרמני לכל החיים.
הנרייטה שניידר.
נוסחת הקסם שהפירר הורה.
הפיהרר מאחל.
הפיהרר מקבל.
הפיהרר אוסר, או שהפירר מאשר,
הפך לחדש לחלוטין, שיטת סמכות לגיטימציה
להוציא הנחיות שביטלה את כל הטפסים הקיימים
של חיי המדינה בגרמניה.
הנס פרנק.
הגיע למינכן בסביבות 8:00 והלך להופברהאוס,
שהיה מאוד מעניין.
היטלר נראה פופולרי כאן, כמו שמוסוליני היה באיטליה.
ג'ון פ. קנדי, סטודנט מטייל באירופה: יומן.
בהתחלה, מה הפתיע אותי האם רוב הגרמנים,
עד כמה שיכולתי לראות,
נראה שלא אכפת לו שהחירויות שלהם נלקחו,
כל כך הרבה מהתרבות הנהדרת שלהם היה נהרס,
או עד מהרה נודע ליתר ביטחון זה ברקע
שם ארב אימת הגסטפו והפחד ממחנות הריכוז.
הרב המכריע לא נראה מודאג יתר על המידה
עם מה שקרה לכמה קומוניסטים,
סוציאליסטים, פציפיסטים, כמרים וכמרים מתריסים,
וליהודים.
ויליאם שירר, כתב לשירות החדשות האוניברסלי בברלין.
יציאה לקלן דרך פרנקפורט.
כל העיירות מאוד אטרקטיביות
מראה כי הגזעים הנורדיים בהחלט נראה עדיף על הלטינים.
הגרמנים באמת טובים מדי.
ג'ון פ קנדי: יומן.
הייתי צריך לחשוב הרבה על ההערות של אישה ברלינאית רגילה בגיל העמידה.
היא אמרה שהיא הלכה לכל הטקסים ועמד ליד המקום בו עבר הפיהרר,
אבל היא מעולם לא הצליחה לראות אותו כי בכל פעם שהוא התקרב,
עיניה התמלאו דמעות.
אריק קורטה, ראש מחלקה, משרד החוץ.
היטלר נראה צנוע,
מעמד הביניים,
די משעמם ומודע לעצמו,
ובכל זאת ברוך מוזר ומושך חוסר אונים.
מרתה דוד, בתו של שגריר ארה"ב וויליאם דוד.
באופן פרטי, ואנחנו, כשומרי ראש אישיים,
שייך לחייו הפרטיים,
הוא היה לא מסובך.
רוכוס מיש, גדוד שומרי ראש של ה-SS.
חיים פשוטים מהמעמד הבינוני הנמוך לא היה קשה לו.
זה משך הרבה אמפתיה.
זה נתן לו הרבה קרדיט להחלטות לא פופולריות אחרות.
אחרת, ההתנהגות הפשוטה שלו היו גם כוונות פוליטיות ברורות.
הוא הדגיש לא פעם:
אם אני פשוט ולא יומרני, אז הסביבה שלי צריכה להיות מפונפת.
ככה, הפשטות שלי נראה חזק עוד יותר.
אלברט שפיר, הקרנסברג-פרוטוקול.
גרינג הפך שמן ולא בכושר, נראה מגוחך במדי הפנטזיה שלו
ואהבתו למדליות ועיטורים.
תאוות הבצע שלו לסחורות ארציות הפך אותו לנוכל.
רוברט קולונדרה,
ששימש כשגריר בברלין בסתיו 1938,
כתב את זה מכל חבריו המרושעים של היטלר,
הוא עדיין היה הטוב ביותר.
פול סטלין, נספח חיל האוויר ושגרירות צרפת בברלין.
זה הוצע פעמים רבות
להיטלר הייתה אמונה בלתי מעורערת בחבריו הוותיקים.
עד לרייכסמרשל היה מודאג,
הנחה זו נכונה, למרבה הצער.
היינץ גודריאן, מפקד אוגדת טנקים 2.
לשארית הערב, הוא סיפר בדיחות על גבלס וגרינג.
האם אתה יודע את ההבדל בין גבלס לגרינג?
הוא שאל, וכאשר איש לא יכול היה לענות, הוא פתר את החידה בעצמו.
גבלס הוא הכמות המקסימלית של שטויות אדם יכול להשמיע בשעה אחת.
גרינג הוא הכמות המקסימלית של מתכת
אדם יכול לתלות על החזה שלו.
פרידלינד ואגנר.
ברלין, נובמבר 1937.
בנובמבר תערוכת הציד נפתח על ידי רייך מאסטר צייד גרינג.
השתתפות זרה חזקה תרם להצלחתו,
גורם לסנסציה בברלין
ולהרשים אורחים מבקרים מכל רחבי העולם.
בני ארצנו הצרפתים הגיעו בהמוניהם.
פול סטלין.
הוא גינה את התשוקות האלגנטיות של עמיתיו הנעלים,
כמו ציד או מרוצי סוסים.
אלו היו השרידים האחרונים של השלטון הפיאודלי של הנסיכים.
הוא עשה מהם צחוק הרבה.
אלברט שפיר.
רוחו הרעה של היטלר הייתה גבלס.
ארנסט הנפסטאנגל.
באותו ערב, ראיתי את גבלס בפעם הראשונה.
איש קטן עם ראש גדול מדי על גוף הילד.
הוא היה מכוער באופן מפתיע.
הפגם שלו, כף רגל,
בקושי הצטמצם האנטיפתיה שהוא עורר.
אבל הוא היה מאוד אינטליגנטי,
ואחרי היטלר, הדובר הציבורי הטוב ביותר במפלגה.
פול סטלין.
לא אכפת לי מה אנשים חושבים, ואני אגיד את זה בגלוי,
גבלס היה איש מעניין, אף פעם לא אהבתי אותו.
הוא היה מסוכן רק לקראת הסוף.
זרה לינדר, זמרת ושחקנית שוודית.
הוא היה מסוגל לזהות את הפגמים והחולשות
של השיטה הנציונל-סוציאליסטית.
הוא לא היה אמיץ מספיק להצביע על אלה בפני היטלר.
מול היטלר, הוא היה כמו גרינג והימלר,
איש קטן.
היינץ גודריאן, האלוף.
נאום במינכן, 14 במרץ, 1936.
עם ביטחון עצמי של סהרורי,
אני הולך בדרך מסומן על ידי הגורל עבורי.
אדולף היטלר.
יומן: יום ראשון, 16 במרץ, 1935.
בערב שמענו כרוז לעם הגרמני מאת ד"ר גבלס.
בתשובה לאימוץ של שירות צבאי של שנתיים בצרפת,
היטלר הציג שירות צבאי חובה בגרמניה.
צהלה בברלין.
הנרייטה שניידר.
ראיון עם וורד פרייס, כתב של הדיילי מייל,
17 בינואר, 1935.
אני מכיר את זוועות המלחמה.
שום רווח לא יכול לפצות על ההפסדים שהוא מביא.
ראיתי את המלחמה ההיא אינה הצורה הגבוהה ביותר של אושר,
אלא להיפך.
אני הייתי עד רק הסבל העמוק ביותר.
לפיכך, אני יכול, בכנות, לציין,
גרמניה לעולם לא תישבר השלום מרצונו.
אדולף היטלר.
ראיתי שלט על דלת החנות,
"אסור להכניס כלבים ויהודים".
אדגר פויכטונגר.
יומן: יום ראשון, 15 בספטמבר, 1935.
ברדיו הערב, הם מכריזים על התוצאה
של החלטות היום ברייכסטאג.
כלומר החוקים שנציגי ה-NSDAP הסכימו,
החוקים האנטי-יהודיים.
נישואים בין ארים ולא ארים אסור.
קארל וינסלט, בדימוס.
עכשיו אני מציע לרייכסטאג קבלת החוקים,
אשר יוקרא בפניך מאת החבר, נשיא הרייכסטאג גרינג.
מאחורי שלושת החוקים עומדת המפלגה ומאחוריו האומה הגרמנית.
נישואים בין יהודים לאזרחים של דם גרמני או קרובי משפחה אסור.
הפורהרר שלנו, המושיע והיוצר שלנו.
זיג הייל! זיג הייל! זיג שלום!
יומן: ברלין, 10 בדצמבר, 1935.
חוק הבריאות הגנטית, או שהתקבל חוק עיקור,
וחוזה בדיקות ומבחנים מקיפים
לזוגות מאורסים לפני שהם מתחתנים.
אם הדברים ימשיכו כך, בקרוב יהיה לנו גזע של סופרמן.
עד כה, אין שום סימן לכך.
אריך אברמאייר.
לפני סוף שבוע התרבות, שוב הייתי במטוס.
אפילו מהאוויר,
יכולתי לראות את המוני האנשים בתוך בנייני מפלגות בצפלינפלד.
בדרך חזרה משדה התעופה,
את החום הרותח של הפסטיבל הציבורי במדים הזה
עטף אותי פתאום.
מוסיקה צועדת, עמודים של גברים, אבק מתערבל,
דגלי צלב קרס בכל המקומות האפשריים והבלתי אפשריים,
והמדרכות חומות מאנשים.
פול-אוטו שמידט, מתורגמן ראשי במשרד החוץ,
חוויות.
הצעדה שעברה ארכה ארבע שעות.
הוא הושיט את זרועו הימנית החוצה בהצדעה הנאצית,
ממש במשך כל הזמן.
אחר כך שאלתי אותו איך הוא הצליח לעשות זאת.
תשובתו: כוח רצון.
נוויל הנדרסון, שגריר בריטניה בגרמניה.
בכל פעם שמתי לב איך נראו אנשים מוקסמים,
פניהם מלאות דבקות כמעט בתנ"ך כשראו את היטלר.
כאילו הוזה, הם הושיטו את זרועותיהם
ובירך אותו עם צרחות וצעקות בריאות.
פול-אוטו שמידט.
במהלך השנים, הנהלים בעצרות נירנברג מקבלים קדושים.
הצורה, כפי שהיטלר מביע בפני אלברט שפיר
בתחקיר של ועידת המפלגה ב-1938,
חייב להיות טקס בלתי הפיך.
כל עוד הוא חי,
קנוניזציה תספק היורש הפוטנציאלי שלו,
עם הכריזמה השאולת של היטלר ולהיות ליטורגיה של הרייך השלישי.
ביום שישי 11 במרץ 1938,
שידור רדיו אוסטרי תוכנית מוזיקה קלה.
השעה הייתה 7:45 בערב כאשר הכרוז קטע לפתע.
הקנצלרית התכוונה לדבר.
אמר קורט שושניג כדי למנוע שפיכות דמים,
הוא ייכנע לרצונותיו של היטלר.
הוא סיים את נאומו במילים,
"אלוהים ישמור על אוסטריה".
ד"ר אדוארד בלוך, רופא המשפחה של היטלר,
נכתב בגלות ארה"ב ב-15 במרץ 1941.
חוץ מהנחישות שלו להביא את כל הגזעים הטבטונים לרייך
כפי שתואר כל כך ברור במיין קאמפף,
להיטלר היו שתי סיבות לרצות לקלוט את הרפובליקה האוסטרית.
זה פתח את הדלת של צ'כוסלובקיה
והפורטלים המרווחים יותר מדרום מזרח אירופה לגרמניה.
וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה.
אם זה עדיין נטען היום שהיטלר כבש את אוסטריה
בניגוד לרצונם של האוסטרים,
זה לא עולה בקנה אחד עם התצפיות שלי.
פריץ וידמן, אדיוטנט של אדולף היטלר.
נאומו של היטלר ממרפסת של ארמון הבסבורג:
בתור הפיהרר והקנצלר של האומה הגרמנית והרייך,
אני מדווח לפני ההיסטוריה,
את כניסת מולדתי לתוך הרייך הגרמני.
ב-25 במרץ 1938,
היטלר מתחיל מערכת הבחירות האחרונה בחייו.
היטלר רוצה לאשר את הסיפוח של אוסטריה במשאל עם.
הוא מעריך 80% יצביע בעדו באוסטריה.
הוא יותר מופתע כאשר בערב ה-10 באפריל,
תוצאות משאל העם מוכרזות.
99.75% הצביעו לאנשלוס, יותר מאשר ברייך הישן.
הוא באמת מאוד בודד, אין לו מזל עם נשים.
הוא רך מדי איתם, ונשים לא אוהבות את זה.
הם צריכים אדם שישלוט עליהם.
יוסף גבלס: יומן.
באוקטובר 1938,
ווילי פורסט יורה בבלמי באולפני UFA בברלין.
נאום לליגת הנשים הנאצית בנירנברג.
הייתה תקופה שבה ליברליזם נלחם למען שוויון זכויות נשים,
אלא פניהן של נשים גרמניות ולבנות חסרה תקווה.
הם היו קודרים ועצובים מהיום.
היום אנו רואים אינספור קורנים, פרצופים צוחקים.
אדולף היטלר.
הוא ידע שהוא יכול כל מספר של נשים.
הוא סירב כי הוא לא ידע, כפי שהוא אמר בצחוק,
אם הם העדיפו אותו כקנצלר הרייך או כאדולף היטלר.
אלברט שפיר.
לגבי אווה בראון, אף אחד מחוץ למעגלים הפנימיים של המפלגה
והאס.אס ידע עליה עד השנה האחרונה של המלחמה.
צ'ארלס בוולי, שליח אירי יוצא דופן לברלין,
1933 עד 1939.
באופן פרטי, היטלר היה נחמד מאוד.
אווה בראון אהבה אותו מאוד והוא אהב אותה.
הרטה שניידר, חברתה של אווה בראון.
יומן: 18 בנובמבר, 1934.
אני לא רוצה שזו תהיה אשמתי אם הוא לא אוהב אותי יותר.
אווה בראון.
במשך מספר חודשים בשנים 1934 ו-1935,
אווה בראון מנהלת יומן.
היומן כולל את התקופה כשהיא מנסה להתאבד,
כנראה כדי לגרום להיטלר להתחייב כלפיה.
יומן: 11 במרץ, 1935.
לו רק מעולם לא פגשתי אותו.
אני מיואש, אני שוב קונה אבקות שינה.
הוא צריך אותי רק למטרות מסוימות, שום דבר אחר אינו אפשרי.
כשהוא אומר שהוא אוהב אותי, הוא מתכוון לזה רק באותו הרגע.
אווה בראון.
זה היה כשאווה בראון ניסתה את ההתאבדות הראשונה שלה.
מעשה הייאוש הזה ריגש את היטלר עמוקות.
כריסטה שרדר, המזכיר הפרטי של היטלר.
מבחינה פוליטית, לא היה לה מושג.
לעתים קרובות שמעת את אווה בראון מתלוננת,
"אני לא יודע כלום, הכל שמור ממני בסוד."
היטלר כבר התרגל לדמותה של חברתו,
אבל הוא לא נכנע לכל מה שהיא רצתה.
היא הייתה כפופה להרבה חוקים נוקשים.
כשהיא רקדה, היא עשתה זאת בסתר כי היטלר לא אהב ריקוד.
כריסטה שרדר.
המאמצים שאשתי ואני עשינו לעודד את היטלר
לקחת שיעורי ריקוד פרטיים לא הוכתרו בהצלחה.
"לא," הוא אמר חד וחלק.
עבור מדינאי, ריקוד הוא פעילות לא מכובדת.
כל הכדורים האלה הם פשוט בזבוז זמן.
חוץ מזה, הוואלס הוא הרבה יותר מדי נשי לגבר.
זו בדיוק מאניה הוולס הזו שגרם לי לשנוא את וינה כל כך,
ואיך זה תרם לנפילתה של האימפריה ההבסבורגית.
ארנסט הנפסטאנגל משנת 1937 בגלות.
היטלר טוען אורח חייו הספרטני בפומבי
בסביבה של יוקרה לא מבוטלת.
בנוסף לדירתו הפרטית במינכן,
יש לו גם בית מגורים בהרי האלפים באוברזלצברג.
מבלי שהציבור ירגיש, הוא בונה הון בשווי מיליונים.
אין לי מניות.
אין לי מניות באף חברה.
אני לא מרוויח דיבידנדים.
אדולף היטלר בעבודות קרופ, אסן 27 במרץ 1936.
משרד האוצר של הרייך
מכריז שהיטלר אינו מחויב עוד לשלם מיסים
בשל עמדתו החוקתית.
החל משנת 1934, היטלר כבר לא עושה זאת.
כשהוא היה צריך לקבל החלטות גדולות, הוא עלה לאוברזלצברג.
כאן החיים היו מכוונים לצרכיו האישיים.
דוכנים מסביב לאוברזלצברג,
עוצרים בבתי הארחה קטנים, נתן לו, כמו שאמר,
השקט והביטחון הפנימיים לקבל את ההחלטות
שהפתיע את העולם.
אלברט שפיר.
הוא לא שתה טיפת אלכוהול ומעולם לא אכל בשר.
הוא לא עישן.
הסגפנות שלו הייתה אמיתית ולא מלאכותי.
הנס פרנק.
שאל אחד הנוכחים את רופאו אם בריאותו של קנצלרית הרייך
אילץ אותו לשמור על דיאטה כה קפדנית,
והוא ענה שהרגלים הספרטניים שלו היו בעיקר מסיבות פסיכולוגיות.
גוסטף מנרהיים, פילדמרשל פיני.
אגב, הפיהרר ניסה לקלקל ההנאה של אוכלי הבשר מהארוחה שלהם.
למרות שהוא לא רצה להמיר מישהו לצמחונות,
הוא פתאום התחיל לדבר על כמה נורא זה היה הולך דרך בית מטבחיים.
גרטראוד טראדל יונג, המזכיר הפרטי של היטלר.
הוא אמר שנהנה מבשר עורר תשוקה לאלכוהול.
ואז שוב, אלכוהול עורר עישון.
כך הוביל סגן אחד למשנהו.
ניקוטין היה, לדעתו, אפילו יותר גרוע מאלכוהול.
`הוא השתעשע ברעיון של איסור מוחלט על עישון
ברחבי גרמניה.
הקמפיין היה מתחיל עם גולגולת ועצמות מוצלבות
מודפס על שקית הסיגריות.
כריסטה שרדר.
היטלר מונע על ידי הרעיון שיזכה רק לחיים קצרים.
הצוואה האחרונה והצוואה האישית שלי.
ברלין, 2 במאי, 1938.
במקרה של מותי, החלטתי שהשריד שלי ייקבר
במקדש הימני של בית האלוהים הנצחי.
הארון שלי צריך להידמות לאחרים.
כל האחוזה שלי יושאר למפלגה.
לפרוליין אווה בראון, מינכן,
קצבה לכל החיים של 1,000 מארק לחודש.
לאחותי אנג'לה, דרזדן,
קצבה לכל החיים של 1,000 מארק לחודש.
לאחותי פולה, וינה,
קצבה לכל החיים של 1,000 מארק לחודש.
לאחי החורג אלואיס היטלר, סכום חד פעמי של 60,000 מארק.
לג'וליוס שולטה האמין שלי, סכום חד פעמי של 10,000 מארק
וקצבה חודשית לכל החיים של 500 מארק.
אני ממנה את ראש האוצר כמוציא לפועל של צוואה זו.
במקרה של מותו, מרטין בורמן.
אדולף היטלר.
גם אדולף היטלר לא סיים את בית הספר וגם לא הייתה כל הכשרה מקצועית.
הוא חי מדי פעם במקלטים לחסרי בית או ברחוב.
הוא סירב להמשיך בעבודה רגילה.
עד היום זה נראה בלתי מוסבר שיוכל לעלות לשלטון.
משום מקום, היטלר הפך לפיהרר, מנהיג הרייך הגרמני.
אחד הגברים החזקים ביותר של המאה ה-20
שהביא את העולם עד סף אסון
ומוות למיליוני אנשים.
העם סגד לו והלכו אחריו בעיוורון אל התהום.
במהלך חייו, הוא שמר בסוד את מוצאו ואת חייו.
אף אחד לא צריך לדעת איך ומי הוא.
בני דורו של היטלר, מלידתו ועד מותו,
להטמיע את התמונה.
מי היה היטלר?
הוא הצליח לרתק אנשיו משתמשים בלהקה מיסטית
זה אפילו לא תלוי על המפלגה הנציונל-סוציאליסטית
שעזרו לו להגיע לשלטון.
יש לי לעתים קרובות ההזדמנות לחוות זאת,
אכן, בכל החוגים החברתיים.
רוברט קולונדרה, שגריר צרפת בברלין,
1938 ו-1939.
כלי רכב עוצרים! מכס גבול
גרבו שוכנת ליד הגבול הגרמני.
בכל פעם שהגענו לגבול, כמה בקבוצה נפרדו,
רץ מעבר לקו הגבול, ונשק לכדור הארץ הגרמני.
מאוחר יותר למדתי את זה הילדים האלה היו גרמנים אתניים
שגודלו לאהוב את גרמניה.
גרמנית ובחינם - אנחנו רוצים להיות!
רות אליאס, יהודייה צ'כית.
יומן, יום שני, 12 בספטמבר, 1938.
בערב שמענו את הסגירה של ועידת המפלגה בנירנברג.
אדולף היטלר קרא לנשיא בנש.
אם הגרמנים הסודטים אינם מוגנים, אנחנו יודעים מה עלינו לעשות.
אלוהים ישמור על השלום הקיים.
יומן, יום שלישי, 27 בספטמבר, 1938.
היטלר דיבר לעם הגרמני אמש.
אם בנש לא יקבל את הצעתו, נעבור לגור ב-1 באוקטובר.
זה אומר מלחמה.
יומן, יום רביעי, 28 בספטמבר, 1938.
מחר פגישה במינכן בין היטלר,
דאלאדיר, צ'מברליין ומוסוליני.
הנרייט שניידר, עוזרת בית, פרוסיה המזרחית.
למרות הקשיחות
וחוסר רחמים חשבתי שראיתי בפניו,
קיבלתי את הרושם שכאן היה אדם שאפשר לסמוך עליו
כאשר נתן את דברו.
נוויל צ'מברליין, ראש ממשלה בריטי,
מכתב לאחותו.
יומן, יום שישי, 30 בספטמבר, 1938.
המשא ומתן במינכן היה סוף טוב.
הצ'כים צריכים לפרוש של חבל הסודטים מחר.
היטלר, נסיך השלום שלנו.
הנרייט שניידר.
הגאונות של הפיהרר והנחישות שלו לא להתכווץ,
גם מול מלחמה, שוב השיגו ניצחון
ללא שימוש בכוח.
אלפרד ג'ודל, מייג'ור גנרל.
במינכן, הפוטש הכושל של 1923 נחגג בפאר רב.
ה-SS צעדו בכל רחבי העיר.
הרדיו הודיע מותו של הדיפלומט.
אדגר פויכטונגר.
[שמע מדוברת גרמנית]
הייל אנשי SS!
הייל היטלר!
נשבע לך,
אדולף היטלר
נאמנות ואומץ.
ביום שני, 7 בנובמבר, 1938,
חסר המדינה בן 17 נער יהודי גרינשפן
הולך לשגרירות גרמניה,
דורש לדבר עם אחת היועצות,
נלקח ליועצת התורנית vom Rath,
ויורה בו.
גרינשפאן מתאר את המניע על המעשה כרצון לנקום
עבור חבריו לאמונה, עבור יהודי פולין שנאלצו לצאת מגרמניה.
ולטר טאוסק, יהודי גרמני, ברסלאו, יומן.
בעקבות צעדה מסורתית לפלדהרנהאלה,
בערב חברה של ראשי מפלגת NS וחברים ותיקים,
ג'וזף גבלס מכריז מותו של ארנסט וום ראת.
אני הולך לקבלה של המסיבה בבית העירייה הישן.
מאוד עסוק.
אני מדווח על העניין לפיהרר.
הוא מורה: "להחזיר את המשטרה".
"היהודים צריכים פעם אחת להרגיש הכעס של האנשים".
יוסף גבלס, יומן.
יומן, נובמבר 1938.
בלילה שמביא את החדשות על המוות,
פוגרום פורץ בכל רחבי גרמניה.
כל בתי הכנסת בוערים.
חלונות מנופצים בכל החנויות היהודיות,
הסחורה שנהרסה, ודירות נפרצות.
אלפי גברים יהודים נעצרים וכלוא במחנות ריכוז.
קתה קולביץ, ציירת ופסלת.
כאשר הקטע הזה מהאוכלוסייה שלא השתתפה
או בתור משטרה או SA התעוררה לאחר הלילה הקטלני
וראה את ההרס שהתרחש,
רצף נפרש שהמסיתים שלו לא ציפו.
תחושה עמוקה ובלתי ניתנת לטעות של דיכאון והבושה תפסה את הציבור.
אנשים אמרו, אני מתבייש להיות גרמני.
רודולף בינג, איש עסקים יהודי גרמני, נירנברג.
יומן, 6 בדצמבר, 1938.
הוצא חרם נגד יהודים ברחבי הרייך.
האיסור על יהודים בברלין חל על כל התיאטראות,
בתי קולנוע, קברטים, אולמות קונצרטים והרצאות, מוזיאונים, ירידים,
מגדל הרדיו, ה- Deutschlandhalle, ו- Sportpalast.
בנוסף, הכל בחוץ ובריכות שחייה מקורות,
בנוסף ל מ-Wilhelmstraße ו-Fössestraße
לאנדרטת הרייך ולזאוגהאוס.
אריך אברמאייר, סופר.
הוטרד על ידי השלטונות הנאצים, כ-120,000 יהודים גרמנים ואוסטריים
מצליחים לעזוב את מולדתם עד תחילת מלחמת העולם השנייה.
יומן, 1 בינואר 1939.
שנה חדשה.
שתהיה שנה של שלום.
תיאה שטרנהיים, אספת אמנות וסופרת.
ב-13 בפברואר 1939, היטלר מספר לכמה בטוחים
שהוא מתכוון לעשות מעשה נגד הצ'כים באמצע מרץ.
התעמולה הגרמנית מותאמת בהתאם.
יומן, ברלין, 14 במרץ, 1939, בלילה.
גופי שידור זרים מדווחים כי נשיא צ'כוסלובקיה האצ'ה
הגיע היום לברלין והתקבל על ידי היטלר.
האם זה אומר מלחמה אחרי הכל?
אריך אברמאייר.
בינתיים, עסקתי בתמלול
של ההצהרה של כמה שורות בלבד, קורא:
נשיא צ'כוסלובקיה הכריז שהוא הציב את הגורל באמון
של העם והמדינה הצ'כית
בידי של הפיהרר של הרייך הגרמני.
הפיהרר קיבל הצהרה זו
והביע את כוונתו לקחת את העם הצ'כי
תחת חסות הרייך הגרמני
ומבטיחים להם פיתוח אוטונומי
מהחיים האתניים שלהם מתאים לאופי שלהם.
פול-אוטו שמידט, מתורגמן עבור אדולף היטלר.
במשך שלוש שעות,
היטלר ניהל דיון עם נשיא צ'כוסלובקיה.
כולנו ידענו את זה זה היה על מלחמה או שלום.
לפתע, הדלת נפתחה.
היטלר מיהר החוצה והכריז,
"אנשים, חדשות טובות!"
"האחה חתמה על ההסכם".
"אני ארד כגרמני הגדול בהיסטוריה".
כריסטה שרדר, המזכיר הפרטי של היטלר.
מכתב לאליזבת וגנר, 15 במרץ, 1939, ערב.
הפיהרר נסע לפראג בארבע אחר הצהריים.
הוא שוהה בטירת פראג.
בבוקר יתקיים מצעד.
כך התגשם חלומו.
אדוארד וגנר, גנרל ארטילריה.
דו"ח סודי לשגריר יוזף ליפסקי בברלין.
כולם מחכים צעדים נוספים מהיטלר.
זה בדרך כלל מניחים שאחרי סיפוח ממל,
הוא חייב להמשיך הלאה לדרישות ההסדר עם פולין.
בעיקר ההשתלטות על דנציג והמסדרון.
הפתרונות של שאלות אלו
ייפגשו בהבנה והכרה של העם הגרמני.
פליקס דצ'בסקי, קונסול כללי של פולין.
מכתב לאשתו, ויטה סאקוויל-ווסט, 20 באפריל, 1939.
יש הפסקה במשבר, מה שגורם לי לאי נחת.
זה אחד מהדברים הגרועים ביותר עם המתח הזה.
אם היטלר לא יעשה כלום, כולנו נעשים לא רגועים,
ואם הוא עושה משהו, כולנו נבהלים.
הרולד ניקולסון, חבר פרלמנט, מפלגת העבודה הלאומית.
הקיץ התפוגג.
מזג האוויר היה חם ומלוכלך, ובתי הקפה הרבים של דנציג,
גני בירה ויין היו מלאים בגרמנים
נהנים מעצמם למרות כל הדיבורים על מלחמה קרובה.
היה קשה להרות של אנשים כאלה שיוצאים למלחמה
או לגרום למלחמה לפרוץ עליהם.
וויליאם שירר,
כתב של קולומביה מערכת שידור בברלין.
13 באוגוסט 1939, אוברזלצברג,
פול-אוטו שמידט, מתורגמן של אדולף היטלר.
היטלר היה מוכן לחלוטין למלחמה.
"הבריטים אשמים בכל דבר".
"הסקרים יש לקח רציני ללמוד".
"הדמוקרטיות נחותות מגרמניה ולעולם לא ילחם".
היה המפתח החוזר מהנאומים של הדיקטטור הגרמני.
היום שאחרי, שר החוץ האיטלקי סיאנו
התקבל בברגהוף.
היטלר דיבר המשפט הבא באירוע זה:
"אני משוכנע בתוקף שלא אנגליה ולא צרפת
ייכנס למלחמה כללית".
ב-19 באוגוסט, קתה ואריך הואזר מלייפציג
להתחיל את ירח הדבש שלהם עם טיול קאנו בנחל אודר
ב-Racibórz שלזיה העליון.
הם לוקחים את המצלמה של אריך.
במשך 12 ימים, הנשואים הטריים לייפציגרים לחתור במורד האודר.
בתקופה זו, אדולף היטלר דוחף את היבשת למלחמת עולם.
יומן, פריז, 19 באוגוסט, 1939.
הודעה על גרמני-רוסי הסכם אי-תוקפנות.
תיאה שטרנהיים.
בסוף יולי, באישורו של היטלר,
שר החוץ פון ריבנטרופ ומזכיר המדינה פון ויזסקר
להציב את היסודות להסכם עם ברית המועצות,
שכולל גם את החלוקה של פולין והמדינות הבלטיות.
היטלר ממהר כי הוא מאמין בגשמי הסתיו
ימנע מלחמה ממונעת בפולין הנחשלת.
ב-19 באוגוסט, סטלין קיבל את הצעתו של היטלר
בשתי ידיים אחרי שהיטלר הציע
פיצול הים הבלטי לתחומי השפעה.
ציינתי את זה אם ריבנטרופ ייסע למוסקבה,
זה אומר רוסיה מזמין את היטלר לפלוש לפולין.
ארנסט פון ויצקר, שר החוץ במשרד החוץ, זיכרונות.
מברק לקנצלרית גרמניה, הר א. היטלר, 21 באוגוסט, 1939.
אני מודה לך על מכתבך.
אני מקווה שהגרמני-סובייטי הסכם אי-תוקפנות
תהיה נקודת מפנה ושיפור רציני
ביחסים פוליטיים בין המדינות שלנו.
ג'יי סטלין.
מופנה לאלוף הפיקודים של הצבא, 22 באוגוסט, 1939.
זה הלך והתבהר לי כי מחלוקת עם פולין
עלול להתרחש בזמן לא טוב.
הנה הבסיס לממצא זה.
זה תלוי בעיקר בי, על הקיום שלי, על היכולת הפוליטית שלי,
כי זו עובדה שכנראה לאף אחד לעולם לא יהיה אמון
של כל העם הגרמני כמוני.
בעתיד, כנראה שלעולם לא יהיה גבר
למי יש יותר סמכות ממני.
נוכחותי, אם כן, היא בעלת ערך רב,
אבל אפשר לחסל אותי בכל עת על ידי פושע או על ידי אידיוט.
אדולף היטלר.
ימים לחים מחניקים מלא פחד וציפיות.
מאוד רגוע.
עכשיו רק כמה מכוניות, אבל רכבות.
רכבות כמעט ללא הפסקה.
שורק בצורניות.
אתה לא יכול לעשות כלום.
לא יכול לחשוב או להרגיש שום דבר מלבד
לא מלחמה.
מארי לואיז קשניץ, סופרת, מציינת.
ב-30 באוגוסט, קתה ואריך הוזר הגיעו לדלתא
של נהר אודר ושטטין, הנמל.
ספינות שיוט ממשלתיות מעוגנים כאן,
מוצב תחת הגנה של הצלב האדום כספינות בית חולים.
יומיים אחרי ירח הדבש להגיע לסטטין,
מלחמת העולם השנייה מתחילה.
אריך הואזר הופך לחייל ב-1 בספטמבר.
יומן, יום רביעי, 30 באוגוסט, 1939.
אחר הצהריים, חיילים מצוידים למלחמה עברו במשך שעות,
לכיוון הגבול.
פולין הכריזה על התגייסות.
הנרייט שניידר, פרוסיה המזרחית.
יומן מלחמה פרטי, גנרל פרנץ האלדר.
דרישות הפיהרר על ההנהגה הצבאית.
השמדת פולין שווה לחיסול כוח החיים שלה.
זה לא קשור להישגים קו מסוים או גבול חדש,
אלא על השמדת האויב.
האמצעים מדאיגים מעט.
זה מטריד לראות כמות האחריות
שהוא נושא ומקבל.
אדוארד וגנר.
הודעה ממפקד ווסטרפלטה חצי האי למפקדת הצי הפולני
בגדיניה, 1 בספטמבר 1939, 04:50.
בשעה 04:45, סיירת השריון שלזוויג-הולשטיין
פתחו באש על הווסטרפלאט עם כל הרובים שלו.
המטח ממשיך.
הנריק סוכרסקי, רב סרן של הצבא הפולני.
בוקר, 10:00, מושב הרייכסטאג.
היטלר נראה רציני קטלני.
לראשונה במדי שדה אפורים, חברי הפרלמנט קמים בשקט.
ואז היטלר מדבר בלי הערות, המתאר את אירועי הימים האחרונים.
ואז מגיע המשפט.
"מאז 5:45 בבוקר, החזרנו אש".
רודולף ג'ורדן, מנהיג NSDAP פרובינציאלי.
כתובת לפני הרייכסטאג, 1 בספטמבר, 1939.
"לבשתי שוב את המעיל הזה זה היה הכי קדוש ויקר לי".
"אני לא אוריד את זה שוב עד שהניצחון יובטח,
או שאני לא אשרוד את התוצאה."
בשעות המוקדמות, 4 לפנות בוקר ב-3 בספטמבר,
קיבלתי הוראה בהתאם על ידי ממשלת הוד מלכותו
לתאם פגישה עם השר לענייני חוץ בשעה 9 בבוקר.
לפיכך הנחתי את האולטימטום הסופי
מממשלת הוד מלכותו לד"ר שמידט בדיוק בשעה 9 בבוקר,
מצביע על כך אלא אם כן הבטחות מספקות
התקבלו על ידי ממשלת הוד מלכותו לפני 11:00 שעון קיץ בריטי
של ההשעיה מכל הכוחות הגרמנים מפולין,
יתקיים מצב מלחמה בין שתי המדינות שלנו נכון לאותה שעה.
נוויל הנדרסון, שגריר בריטניה בגרמניה.
פול-אוטו שמידט, מתורגמן ראשי במשרד החוץ, חוויות.
ואז לקחתי האולטימטום לקנצלרית.
האנשים הבולטים ביותר של היטלר
נאספו בחדר מול משרדו.
"אילו חדשות?"
שאל קולות מודאגים.
עניתי במשיכת כתפיים: "בית הספר בוטל",
ונכנס לחדר הסמוך, היכן שישב היטלר ליד שולחנו
בעוד ריבנטרופ עמד ליד החלון.
אני נשארתי במרחק מה משולחנו של היטלר
ומתורגם לאט האולטימטום של ממשלת בריטניה.
כשסיימתי, השתררה דממה מוחלטת.
היטלר ישב כאילו הפך לאבן, רק מסתכל ישר קדימה.
לאחר זמן מה, הוא פנה לריבנטרופ.
"מה עכשיו?"
ריבנטרופ ענה בקול שקט:
"אני מניח שהצרפתים יתייצבו אולטימטום זהה תוך שעה".
מכיוון שעבודתי הסתיימה כעת, עזבתי
ואמר לממתינים מחוץ לזה בעוד שעתיים,
יתקיים מצב מלחמה בין אנגליה לגרמניה.
גרינג פנה אלי ואמר:
"אם נפסיד במלחמה הזו, אז ירחמו עלינו השמים."
יומן מלחמה, 13 בספטמבר, 1939.
שיירת הרכב של הפיהרר שאגה.
ראינו את הפיהרר שלנו.
הוא הלך לחזית.
גרהרד מ., חייל, פלנסבורג.
כ-16,000 חברים מהכוחות המזוינים הגרמניים מתים
ו-30,000 פצועים במערכה הפולנית של 1939.
מקורות מדווחים על 68,000 הרוגים ו-130,000 פצועים בצד הפולני.
עשרות אלפי אזרחים פולנים
נהרגים בקורס של הסכסוך בן חמישה שבועות.
יומן, 28 בספטמבר, 1939.
ורשה סוף סוף נפלה.
יש לסלק הרים של גופות.
הרוסים צועדים לתוך פולין
ומתקדמים למעלה לקו תיחום מוסכם.
דיוויזיות פולניות מפוזרות מנהלים מאבק הירואי, נואש.
אודו פון אלונסלבן, קפטן, דיוויזיית טנקים 16.
למחרת בוורשה, חיילים צעדו מול היטלר.
האחים לנצ'נר צילמו אותו.
עמדתי ליד היטלר וראה כיצד הביטו בו החיילים.
מהופנט.
ללא יוצא מן הכלל, הם נראו מוכנים לעשות הכל בשבילו.
אם הוא היה נותן את הפקודה, הם ימותו בשבילו.
לני ריפנשטאל, במאית ושחקנית.
פיהרר דיבר באריכות ובפירוט לגבי ההתאגדות המתמשכת
של המחוזות לשעבר של פוזן ופרוסיה המערבית.
השכבות החברתיות, נחשב כבעל ערך גזעי,
יכול להיות גרמני.
בעקרון, הם יצטרכו להיראות טהורים מבחינה גזעית
ובעל נטייה תורשתית נכונה.
קבוצת מורשת תרבותית מיוחדת תיווצר.
כאן, השפה תהיה הגורם החשוב ביותר.
הוא אמר שהוא לא מעוניין באינטליגנציה הפולנית,
כפי שהם היו תומכים של הלאומיות הפולנית.
גרהרד אנגל, אדיוטנט של היטלר, זיכרונות בצורת יומן.
בזמן ארוחת הצהריים ב-9 במאי, עזבנו את ברלין בסודיות רבה
ונסע באור ראשון לכיוון המבורג.
סובב את הרכבת והגיע לאאכן ב-3 לפנות בוקר.
תחת שמי כוכבים יפהפיים, נסענו במכונית לעמדת הפיקוד
של מפקדת הפיהרר, הפלנסנסט, או רוקי איירי.
וילהלם קייטל, המפקד העליון העליון של חיל החימוש, זיכרונות.
בדו"ח הראשון של הצבא
בצהריים ב-10 במאי, הקלטתי את המשפט:
הפיהרר השתלט באופן אישי
פיקוד עליון של הצבא הגרמני הפועל במערב.
נאבקתי איתו חצי שעה על אישור פרסום זה.
הוא הצהיר שהוא רוצה להישאר בעילום שם
ולא להפחית התהילה לגנרלים.
לא הרפיתי, ובסוף הוא נכנע.
וילהלם קייטל.
היטלר לקח את הקרדיט להצלחת הקמפיין המערבי.
אלברט שפיר, זיכרונות.
יומן, יום שישי, 10 במאי, 1940.
עכשיו המלחמה באמת התחילה.
צ'מברליין התפטר, וצ'רצ'יל החליף אותו.
אדם רע אחד עזב, ואחד גרוע בהרבה הגיע.
הנרייט שניידר.
כך, בליל ה-10 במאי, בתחילת הקרב האדיר הזה,
רכשתי את הכוח הראשי במדינה.
אני לא יכול להסתיר שהייתי בהכרה של תחושת הקלה עמוקה.
הרגשתי כאילו אני הולך עם הגורל ושכל חיי הקודמים היו
אלא הכנה לשעה זו ולניסיון זה.
וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה.
23 במאי, 1940.
עשינו את זה.
חיל האוויר הורס את האנגלים על החוף.
הייתי יכול לשכנע את היטלר לעצור את הצבא.
הפיהרר רוצה זה יהיה שיעור עבורם.
הנס ישונק, ראשי של המטה הכללי של חיל האוויר
לארהרד מילך, מזכיר המדינה של משרד התעופה.
יומן, יום שישי, 14 ביוני, 1940.
חדשות בשעה אחת בלילה.
פריז כבושה על ידי החיילים שלנו ללא קרב.
הדגל הונף במשך שלושה ימים.
הנרייט שניידר.
צרפת הציעה הפסקת אש ב-17 ביוני.
מעולם לא ראיתי את היטלר שמח כמו היום ההוא.
היינץ לינגה, שרת לאדולף היטלר.
הצעת השלום של צרפת הוגשה לו בזמן שעמד מוקף בקציניו.
הוא סטר על ירכו בתנועה ערה.
היינו בצד אחד ותצפינו בסצנה שגם וולטר פרנץ צילם.
כריסטה שרדר, הוא היה המפקד שלי.
היינריך הופמן, צלם.
קייטל, שנסחף בהתפרצות של רגשות,
טבע את המשפט הקטלני:
"הפירר שלי, אתה הגדול מכולם המפקד הצבאי של כל הזמנים".
פרנץ האלדר, ראש המטה הכללי.
חלק מההאללה העצמית ההולכת וגוברת של היטלר לאחר ההצלחות הצבאיות הראשונות
כרוך בהאמין בכך בעצמו.
היטלר היה בשיא כוחו.
הוא היה המאסטר של אירופה.
גוסטף מנרהיים, פילדמרשל של פינלנד.
לגרמניה הייתה עליונות אווירית על אירופה.
פלישה לבריטניה הגדולה נראה היה בפתח.
ארנסט פון ויצקר.
כמה ימים בבירה האנגלית היה כל מה שהיה צריך
לזהות את ההבדל בין לונדון לפריז.
כאן, אף אחד לא שקל כניעה.
יוליוס דויטש, סוציאליסט אוסטרי ממוצא יהודי בגלות, זיכרונות.
זה היה רק ​​אחרי צרפת הושטחה שבריטניה,
הודות ליתרון האי שלה, התפתח,
מתוך ייסורי התבוסה ואת איום ההשמדה,
נחישות לאומית שווה לזה של גרמניה.
וינסטון צ'רצ'יל.
יומן, שבת, 20 ביולי, 1940.
היטלר דיבר ברייכסטאג.
הציע הצעה לשלום לאנגליה.
הנרייט שניידר.
זיכרונות בצורת יומן, 4 בנובמבר 1940, קנצלרית הרייך.
פגישה לא נעימה במטה בהשתתפות גורינג,
פון בראוצ'יטש, וקייטל.
עקב דיווחים בעיתונות באנגלית ואחרות,
הפיהרר, בפעם הראשונה, מטיל ספק בהצלחות של הלופטוואפה
ונתוני השביתה.
הפיהרר מדוכא בעליל.
היה הרושם שהוא לא יודע איך להמשיך.
גרהרד אנגל.
הפיהרר והמפקד העליון של הצבא הגרמני,
מטה הפיהרר, סודי ביותר עבור קצינים בלבד.
תשעה עותקים.
עותק שני.
הזמנה מספר 21, מבצע ברברוסה.
עוד לפני הסוף של המלחמה נגד אנגליה,
הצבא הגרמני צריך להיות מוכן להפיל את רוסיה הסובייטית
במערכה מהירה, מבצע ברברוסה.
עיקר הצבא הרוסי במערב רוסיה
צריך להרוס בפעולות נועזות
באמצעות תנועות צבת טנק על מנת למנוע את הנסיגה
של יחידות קרב חזקות לתוך מרחבי פנים רוסיה.
אדולף היטלר.
זיכרונות בצורת יומן, 18 בדצמבר, 1940.
הצו לברברוסה הוצא.
המפקד העליון של הצבא הורה לנו לברר
אם הפיהרר רוצה אירוסין מזוין או סתם מבלף.
לדעתי הפיהרר עצמו עדיין לא יודע איך להמשיך.
הוא מקווה שהאנגלים ייכנעו
ולא מאמין ארה"ב תיכנס למלחמה.
גרהרד אנגל.
יומן, יום שני, 9 ביוני, 1941.
יש כאן מבצע גדול.
הרחובות מלאים בצבא מכל סוג בדרכם לגבול.
הנרייט שניידר, פרוסיה המזרחית.
כשהחליט על מסע המזרח בקיץ 1941,
הוא אמר לאווה בראון הוא נאלץ לנסוע לברלין לכמה ימים.
כריסטה שרדר.
כאשר אדולף שמע את המוזיקה של ואגנר,
הוא השתנה, ואז הוא איבד את עוצמתו.
הוא הפך לשקט, גמיש, ניתן לניהול.
אי הנוחות נעלמה מפניו.
מה ריגש אותו במהלך היום נעלם.
אוגוסט קוביזק, חבר ילדות.
המוזיקה של ואגנר הפך לו לטבע שני.
ארנסט הנפסטאנגל, עד 1937, ראש לשכת העיתונות הזרה של NSDAP.
הוא הכי אהב את האופרה של וגנר.
מלבד זאת, סימפוניות של בטהובן וברוקנר או שירים מאת ריכרד שטראוס.
מבין קטעי הבידור הקלים,
הוא העריך את העטלף והאלמנה העליזה.
בורמן הוכיח את הידע המוזיקלי שלו רק על ידי שינוי הרשומות.
היינריך הופמן.
זה היה כמעט תמיד אותו רפרטואר שהיטלר הורה להם לשחק.
השיר הפופולרי היחיד שהיטלר הרשה הייתה סרנדת החמורים,
שלעתים קרובות סיכם את הקונצרט.
גרטראוד "טראדל" יונג, המזכיר הפרטי של היטלר.
אתה תשמע את זה הרבה בעתיד הקרוב.
זו תהיה תרועה הניצחון לקמפיין הרוסי שלנו.
איך אתה אוהב את זה?
אדולף היטלר לאלברט שפיר לאחר האזנה
אל הסורגים הראשונים של Les Préludes מאת פרנץ ליסט,
התרועה הרוסית, 21 ביוני 1941.
יומן, שבת, 21 ביוני, 1941.
שמועות פרועות מגיעות מהגבול.
הנרייט שניידר.
יומן מלחמה של קבוצת הצבא צפון, 22 ביוני, 1941.
תחילת הפלישה, 3:05 לפנות בוקר.
כל החזית של קבוצת הצבא חצה את הגבול.
הוברט פרייהר פון גריסנבק, רב סרן.
האם הוא כועס, היטלר הזה?
הוא היה יכול להיות ברית עם צ'מברליין של אנגליה
נגד רוסיה הקומוניסטית
או עם רוסיה הקומוניסטית נגד העולם הקפיטליסטי האנגלו-סכסוני,
אבל הוא פלש לשניהם.
כן, הוא כועס.
תודה לאל!
קלאוס מאן, דוח חיים.
כריסטה שרדר.
הכל התחיל בצורה כה מבטיחה.
ביומיים הראשונים בוולפסנשן, חווינו את הבר עומד מלפנים
של מפה גדולה של אירופה ומצביע על מוסקבה, אומר,
"בעוד כמה שבועות נהיה במוסקבה".
"אין ספק בכך".
"אז אני ארים את מוסקבה לקרקע."
"אני אבנה שם מאגר".
"השם מוסקבה צריך להימחק לחלוטין".
וילהלם קייטל, ראש הפיקוד העליון של חיל החימוש
לפידמרשל פדור פון בוק ב-25 ביולי, 1941.
הקריסה המהירה של רוסיה חיונית לאינטרסים הגרמניים
כי לא ניתן להכפיף את רוסיה.
הפיהרר היה מודאג על המצב הזה ושאל בדאגה:
"כמה זמן האם נותר לי לסיים את רוסיה,
וכמה זמן אני עדיין צריך?"
רוסיה, קבוצת צבא דרום, מכתב, 1941.
זו המלחמה שלנו, לא בתור תעמולת האויב אוהב לקרוא לזה, מלחמת היטלר.
הם לא יודעים את זה היטלר הוא אחד מאיתנו, חייל כמונו.
אנחנו יודעים שהוא יעשה זאת כל מה שבכוחו עבורנו.
זה נותן לנו אמון בלתי מוגבל.
הפיהרר לא משאיר חבר בעורפל, וכשהוא לא עוזר,
זה בגלל שהיה משהו חשוב יותר.
הורסט רוקול, רופא גדוד מקאסל.
יומן, 10 באוקטובר 1941, 23:30.
יורד שלג ברוסיה עכשיו, משהו שאנחנו לא יכולים להתמודד איתו היטב.
אדוארד וגנר, רב-מסטר גנרל.
יש חורף, אתה יודע, ברוסיה.
במשך הרבה חודשים, הטמפרטורה נוטה לרדת נמוך מאוד.
יש שלג, יש כפור וכל זה.
היטלר שכח מהחורף הרוסי הזה.
הוא כנראה חונך בצורה מאוד רופפת.
כולנו שמענו על זה בבית הספר, אבל הוא שכח את זה.
וינסטון צ'רצ'יל.
יומן, יום חמישי, 11 בדצמבר, 1941.
בסביבות 3:00, הקשבנו לפיהרר מהרייכסטאג.
גם המלחמה עם אמריקה רשמית עכשיו.
הפיהרר יוודא הכל יוצא טוב.
הנרייט שניידר.
כאשר הצבא הגרמני, הופתע עד החורף הנורא של 1941–42,
נתקע בקרח ובשלג הרוסי, היטלר היה בדיכאון לעתים קרובות,
אבל כמו קודם, הוא קיווה לניצחון מהיר.
"יש רק צעיף דק מאוד שאנחנו צריכים לחדור".
"אנחנו צריכים להיות סבלניים."
"ההתנגדות הרוסית לא תחזיק מעמד".
כריסטה שרדר.
ב-17 בדצמבר ביקרתי את הגנרלים מפקד על חיל הטנקים ה-14 וה-47,
כמו גם חיל הצבא השביעי,
ללמוד שוב לגבי מצב הכוחות.
שלושת הגנרלים דיווח כי הכוחות
היו מתחילים לעורר ספקות לגבי הפיקוד העליון.
קרח שחור, מקשה על כל תנועה.
הרוסים מוכנים ומאובזר לחורף,
ואין לנו כלום.
היינץ גודריאן, קולונל כללי.
הנס האלדר, יומן מלחמה, 17 בדצמבר, 1941.
חצות, זומן אל הפיהרר:
"ההתנתקות אינה באה בחשבון".
"האויב רק יצר פלישות עמוקות בכמה מקומות".
"להקים דרג אחורי זו אשליה".
"החזית סובלת רק במובן אחד".
"לאויב יש יותר חיילים".
"אין לו יותר ארטילריה".
"מצבו הרבה יותר גרוע מאיתנו."
אדולף היטלר, פקודה בעל פה למרכז קבוצות הצבא,
16 בדצמבר, 1941.
מפקדים, ראשי יחידות, והשוטרים צריכים לנקוט בצעדים אישיים
לכפות חיילים לעסוק בהתנגדות פנאטית
להחזיק בעמדתם בלי קשר לפריצות דרך של האויב
על האגף או מאחור.
רק עם סוג כזה של לוחמה האם נוכל להרוויח את הזמן הדרוש
לקבל חיזוקים מהמולדת והמערב שהזמנתי.
יומן, 11 בינואר, 1942.
כמה ענווה הקומוניקטים הצבאיים שלנו הפכו.
פרידריך קלנר, עובד בית המשפט, לאובך הסיה.
אבל נטל העבודה והגברת החששות מפני כישלונות
במהלך המלחמה שחיקה את בריאותו של היטלר.
מחורף 1941–1942 ואילך, מורל עקב אחריו יום ולילה.
בסופו של דבר, היטלר התחיל לקבל זריקות מסתוריות כמעט כל יום.
כריסטה שרדר.
יומן, ברלין, 3 במרץ, 1942.
סימני ההיכר של המצב.
שחיקה נוספת של הכוחות הגרמניים ברוסיה.
איטי הידרדרות נוספת של הכלכלה ומצבי מזון בגרמניה.
אולריך פון האסל, דיפלומט וחבר בהתנגדות הגרמנית.
ברוסטוב-על-דון,
כמה גלי נסיגה התגלגלו דרך אזורנו בקיץ 1942.
מכלי הנפט נפתחו, שדות חיטה הוצתו,
הכל כדי שלא יפלו לידי האויב.
ב-3 באוגוסט, 1942, צופים גרמנים עלו על אופנועים.
תוך שלושה ימים, כוחות גרמנים עברו לפריבולנוי.
כוחות סובייטים היו מפוזרים.
מעבר לנאלצ'יק, פועלות יחידות מחסום לבצע הזמנה מספר 227 מסטאלין.
לא צעד אחד אחורה.
מיכאיל גורבצ'וב, תלמיד בית ספר.
יומן מלחמה, 30 ביולי 1942, יום 404.
בחרטום נהר הדון, מערבית לסטלינגרד,
הארמייה השישית של קבוצה ב' עסוק בקרב עז,
והמצב כרגע לא ברור.
פרנץ האלדר.
רציתי לבוא לוולגה, למקום מסוים, ולעיר מסוימת.
אדולף היטלר, כתובת בכינוס המסורתי
ב-Bürgerbräukeller של מינכן, 9 בנובמבר, 1942.
ב-11 בספטמבר נצטוויתי להתייצב לצוות החזית תחת חרושצ'וב.
הם אמרו לי להשתלט על הארמייה ה-62.
הפקודות שלי היו להגן על סטלינגרד.
לאחר שקיבלתי את ההזמנה, ניקיטה חרושצ'וב שאלה אותי,
"איך אתה רואה את זה?"
אמרתי שאני מבין היטב את הסדר.
אני אנסה לבצע את זה.
או שאני מגן על סטלינגרד או שאני אמות בכך.
נכנסתי לרכב ונסעתי לסטלינגרד.
וסילי צ'ויקוב, לוטננט גנרל, פרוטוקולי סטלינגרד.
נקודת השיא של המלחמה הושג.
משהו בלתי נתפס גבר על החלומות הפרועים ביותר.
הכף הצפוני, הפירנאים, סהרה, והוולגה יצרה את הגבולות
של כדור של השפעה שנוצרה בן לילה.
בטח, היו אימפריות גדולות יותר,
אלא זה כללה את אירופה ומדינותיה.
לא הייתה סיבה לשמחה.
ידעת מה מחכה לנו
בגלל חוסר הפרופורציה של כוחות היה ברור.
אודו פון אלונסלבן, קפטן הצבא, יומן.
ידענו שהיטלר לא יפסיק
והיה מחזיק זריקת כוחות צבא לחזית,
אבל הוא הרגיש שזה לא קרב לחיים שנלחמים כאן
אלא קרב עד המוות.
וסילי צ'ויקוב.
אני מרגיש שזכותי לדרוש את זה כל חייל גרמני מקריב את חייו.
אדולף היטלר להיינץ גודריאן ב-20 בדצמבר 1940, 15:30.
יומן, יום ראשון, 8 בנובמבר, 1942.
הפיהרר דיבר מה-Hofbräukeller של מינכן.
הוא הכניס את פושעי המלחמה שוב.
האמריקאים נחת באלג'יר במהלך הלילה.
הנרייט שניידר.
ד"ר תיאו מורל, הרופא האישי של אדולף היטלר,
יומן, 15 בדצמבר, 1942.
יום חולה.
ישן רע בגלל המצב הצבאי.
פרופונדול.
עד הסוף, החיילים האמינו להבטחתו של היטלר
שהוא יקבל אותם מחוץ לתחום.
ידעתי שזה שקר נורא.
ברנד פרייטאג פון לורינגהובן, רב סרן, הוטס ממצור סטלינגרד.
פרוטוקול חקירה של האסיר הרמן סטרוטמן,
סגן סגן של הגדוד הראשון של גדוד גרנדיירות הפאנצר ה-79,
ב-1918 במינסטר, קתולית.
גברים הגיעו לגבולות הסיבולת שלהם,
ואת הגבול הזה הושג ב-2 בפברואר.
נכנענו באופן ספונטני.
בסביבות השעה שש בבוקר, אמרו לי שהגיעו טנקים רוסיים.
התחלתי לבכות, יצאתי מהמקלט, והניח את נשקי.
באיזה שלב זה אחד מותר לראות במלחמה אבודה?
כפי שאני רואה את זה, מאוחר מאוד.
אלברט שפיר, פרוטוקולי קרנסברג.
גם אדולף היטלר לא סיים את בית הספר וגם לא הייתה כל הכשרה מקצועית.
הוא חי מדי פעם במקלטים לחסרי בית או ברחוב.
הוא סירב להמשיך בעבודה רגילה.
עד היום הזה,
זה נראה בלתי מוסבר שיוכל לעלות לשלטון.
משום מקום, היטלר הפך לפיהרר, מנהיג הרייך הגרמני.
הוא היה אחד האנשים החזקים ביותר של המאה ה-20,
שהביא את העולם עד סף אסון
ומוות למיליוני אנשים.
העם סגד לו והלכו אחריו בעיוורון אל התהום.
אולם במהלך חייו, הוא שמר את מוצאו ואת חייו בסוד.
אף אחד לא צריך לדעת איך ומי הוא.
בני דורו של היטלר, מלידתו ועד מותו,
השלם את התמונה: מי היה היטלר?
אמו הלכה למיסה עם פולה הקטנה בכל יום ראשון.
אני לא זוכר שאדולף ליווה אמו לכנסייה פעם אחת.
אוגוסט קוביזק,
חבר ילדות של אדולף היטלר בלינץ.
להיטלר לא היה קשר רגשי לכנסייה.
הוא חשב את הדת הנוצרית היה מיושן, צבוע,
ומוסד לוכד אנשים.
כריסטה שרדר, המזכיר הפרטי של היטלר.
אם אנשים חושבים שאני אדם דתי, שלא יכול להזיק.
אדולף היטלר לצלם היינריך הופמן.
אני יכול לומר בוודאות שעוד לפני עזיבתי,
למדתי על כוונתו של היטלר
לחסל חולים עם מחלות חשוכות מרפא,
לא רק חולי נפש חשוכי מרפא, במקרה של מלחמה.
הנימוק שלו היה כזה אלה יהיו פיות מיותרים להאכיל.
פריץ וידמן, ספיטור אישי של ה-NSDAP לאדולף היטלר
עד ה-19 בינואר 1939.
זיכרונות בצורת יומן,
8 באוגוסט, 1939.
היום, היינו עדים למשהו אכזרי.
בוהלר ובורמן הראו את היטלר סרט המתת חסד, חיים לא ראויים.
הוא עוסק בחיים ובהתנהגות של חולי נפש חשוכי מרפא
במספר בתי הבראה.
היה דיון ארוך אחר כך.
לפיהרר הייתה גישה קשה.
אם היה לו ילד כזה,
הוא יבקש לשים את זה מתוך האומללות שלה,
בעיקר למען בני האדם.
גרהרד אנגל, סמנכ"ל הצבא של היטלר.
עבור רבים מפשעיו של אדולף היטלר,
אין מסמכים שמאמתים אחריותו הישירה והמיידית.
זה לא כך עם ההרג המאורגן במרכז
של פגועי נפש, המכונה המתת חסד.
מתישהו בתחילת אוקטובר 1939,
אדולף היטלר חותם על צו מעודכן ל-1 בספטמבר,
יום תחילת המלחמה.
עם החתימה שלו,
הוא מאשר לפיליפ בוהלר, ראש משרד הקנצלר של הפיהרר,
והרופא האישי הצעיר של היטלר, קארל ברנדט.
מנהיג הרייך בוהלר וד"ר ברנדט
מופקדים על האחריות של הרחבת סמכות הרופאים
כך שחולים אשר,
על בסיס שיקול דעת אנושי, נחשבים חשוכי מרפא,
ניתן להעניק רחמים להרג לאחר אבחנה סופית.
אדולף היטלר.
יום אחד, הופתענו מדיווח
כי מבצע המתת חסד התנהל בשוואביה.
בני המשפחה קיבלו את האפר עם ההודעה הרשמית
שהאהובה מתה למרבה הצער מת באופן פתאומי למדי
של דלקת ריאות או ממחלה זיהומית.
דרך תקשורת לקויה על תנחומים כאלה
ולפעמים משלוחים כפולים של כדים,
נוצרה תסיסה בקרב האוכלוסייה ואנשי הדת.
ריינהרד ספיצי, חבר אוסטרי ב-SS וב-NSDAP.
הבישוף של מינסטר, קלמנס אוגוסט גראף פון גאלן,
מוצא את האומץ לחוות דעה גלויה בפומבי.
הדרשה בכנסיית סנט למברט, מינסטר, 3 באוגוסט, 1941.
עכשיו עלינו לצפות לעניים, אנשים חסרי הגנה וחולים
להיהרג במוקדם או במאוחר.
האם לך או לי יש רק הזכות לחיות
כל עוד מזהים אותנו כמו פרודוקטיבי על ידי אחרים?
אם זה לגיטימי להרוג חברים לא פרודוקטיביים בקהילה,
אז אוי לחיילים האמיצים שלנו
שחוזרים הביתה ממלחמה עם פציעות קרב חמורות כנכים.
אם העיקרון שהאדם זכאי להרוג את חברו הלא פרודוקטיבי
הוקמה ומיושמת,
אז אוי לכולנו כשאנחנו מתבגרים ולכן לא פרודוקטיביים.
קלמנס אוגוסט גראף פון גאלן, הבישוף של מינסטר.
המחאה האמיצה של פון גאלן מבוססת בנקודות קריטיות קונקרטיות,
וזה מוצלח.
הסכסוך בין משטר היטלר, הבישוף של מינסטר,
ומבקרי ציבור אחרים מיושב רק חלקית.
היטלר משעה את החלק הגדול ביותר של תוכנית המתת חסד
במשך יותר משנה,
אחרי יותר מ-70,000 איש היה נהרג.
בצורות פחות בולטות,
תוכנית המתת החסד הוצגה מחדש לבתי הבראה ובתי אבות
והתאמן ממש עד הסוף עד סוף המלחמה.
הפיהרר התקשר אליי לתוך קנצלרית הרייך בשעה 16:00. היום.
להתחיל עם,
הוא בילה שעה שלמה בתיאור הקמפיין בפולין.
הפולנים, רק שכבה גרמאנית דקה.
מתחת לזה, מלאי נורא.
היהודים, הכי גרוע אתה יכול לדמיין.
רק יד קשה של אדון יכול לשלוט כאן.
אלפרד רוזנברג,
מנהל המשרד למדיניות חוץ של ה-NSDAP.
יומיים לאחר מכן, נסעתי לגטו ורשה.
קיר לבנים בגובה כשמונה מטרים נבנו
מסביב לכל האזור השומם
שמהם כל הארים פונו
ולתוכו יותר מ-400,000 יהודים נאלץ.
כל אוכלוסיית הגטו נראה שהוא חי ברחוב.
בקושי הייתה חצר מרובעת של חלל ריק.
כשבחרנו בדרכנו על פני הבוץ וההריסות,
הצללים של מה שהיה פעם גברים או נשים שהתנדנדו לנו
במרדף אחר מישהו או משהו,
העיניים שלהם בוערות עם איזה רעב או חמדנות מטורפים.
לעתים קרובות אנו עוברים ליד גופות שוכב עירום ברחובות.
יאן קרסקי, שליח של המחתרת הפולנית.
במשך זמן רב,
חוקרים ותובעים חיפשו לפקודה כתובה מוחלטת מהיטלר
על רצח יהודי אירופה.
פקודה כזו מהיטלר
על הפתרון הסופי לשאלת היהדות
ברור שלא קיים.
לוח השירותים של היינריך הימלר.
רשימות ההרצאה של הימלר.
מטה הפיהרר, הפיהרר, וולפסנשנזה,
18 ביולי, 1941, 16:00 אחר הצהריים.
שאלה יהודית,
להכחיד כפרטיזנים.
ארגון מחדש של הוואפן-SS.
בכל מקרה, אני משוכנע לגמרי, גם ללא הוכחה בכתב,
כי השמדת היהודים חוזר לפקודה מסוימת מהיטלר,
כי לא יעלה על הדעת שהימלר וגרינג היה מבצע את זה
ללא ידיעתו.
ניקולאוס פון למטה, עוזר הלופטוואפה של אדולף היטלר.
מיד לאחר הפלישה של ברית המועצות על ידי הוורמאכט,
חוליות המוות של 3,000 איש של משטרת הביטחון
ושירות הביטחון של הרייך להתחיל בפעולות ההרג שלהם.
האחריות הפוליטית היא עם הרמן גרינג,
שאליו העביר היטלר תיאום המדיניות היהודית.
אם ישאלו אותי אם ידעתי על הירי ביהודים,
אני חייב לומר שקיבלתי הזמנה להשתתף בירי ביהודים
בתור צופה.
אני זוכר שהיינו חייבים להיות באתר הירי בשעה 20:00.
קפטן בחיל הים, ליפאג'ה.
בסביבות הצהריים, איש זקן מסקסוניה התחתונה, קולונל שר, ביקר אותי.
בין הדברים שדיבר עליהם שהיו נוראים במיוחד
היה ירי ביהודים.
אמר לו קולונל אחר, טיפלסקירך, אני מאמין.
ארנסט יונגר, קפטן, פריז, יומן.
ראיתי תעלה ארוכה ועמוקה.
אנשי SS ושוטרים לטביים בבגדים פשוטים עונדים סרטי זרוע
עמדו לידו.
השטח היה גדוש בשיחים, והאדמה הייתה חולית.
צפינו בערך שעה וחצי של ההוצאה להורג.
בזמן הזה,
שלוש עד ארבע משאיות הובאו מהעיר לאתר הירי.
ואז הקורבנות נסעו כמו בקר מהמשאית לתעלה.
בכל פעם חמישה נאלצו לצעוד בקובץ בודד לתוך התעלה.
הירי התרחש בפיקודו של האס אס.
הקורבנות עמדו מולנו.
אני זוכר בדיוק שאחרי הסלופות,
הקורבנות התמוטטו.
קפטן בחיל הים, ליפאג'ה.
מכתב למפקד האס אס ומשטרת לטביה, מפקד משטרת ריגה,
3 בינואר, 1942.
הוצאתם להורג של היהודים בוצע במסגרת הזמן של הדוח
זה עדיין הדיון של האוכלוסייה המקומית.
גורלם של היהודים נחרץ פעמים רבות,
וכרגע,
אתה שומע מעט אנשים בעד חיסולם.
בין השאר,
יש שמועה שמסתובבת שההוצאה להורג צולמה.
מפקד האס אס והמשטרה, לפייר.
זיכרונות בצורת יומן.
מצב רוח קודר ועגום.
לפיהרר היה דיון ארוך עם הימלר,
ואחר כך, היה הרגיל אווירה מקבילה.
גרהרד אנגל.
היטלר מעולם לא אמר לי כלום על היחס ליהודים.
במדיניות החוץ,
הנושא רק עלה כאשר היו אמורים לגרש את היהודים
ממדינה כזו או אחרת.
פרנץ פון זונלייטנר, חבר NSDAP,
ואחרי 1939, יועץ נציגות במשרד החוץ.
אדולף היטלר נאם ההתכנסות המסורתית
ב-Bürgerbräukeller של מינכן ב-8 בנובמבר, 1942.
אתה תזכור את מושב הרייכסטאג שבו הכרזתי
שאם היהדות מדמיינת לרגע
שזה יכול להביא מלחמת עולם בינלאומית
לצורך ההשמדה של הגזעים האירופיים,
התוצאה לא תהיה השמדת הגזעים האירופיים,
אלא ההשמדה של היהודים באירופה.
תמיד לעג לי כנביא.
אין ספור מספרים כאלה שצחק בזמנו
כבר לא צוחקים היום.
אלה שעדיין צוחקים עכשיו אולי לא יצחק עוד הרבה זמן.
העיתון היומי דנציגר וורפוסטן,
13 במאי, 1944.
היהדות רושמת הפסדים גדולים באזורים אחרים באירופה.
אזורי הליבה של ההתיישבות היהודית שמצאנו בפולין,
כמו אלה בוורשה ובלובלין,
נוטרלו היום.
התנחלויות של אחת וחצי מיליון יהודים בהונגריה
נמצאים כעת בטיפול בצורה דומה.
לפיכך, במדינות אלו בלבד, חמישה מיליון יהודים חוסלו.
במדינות אחרות באירופה,
צעדים ממלכתיים ארוכי שנים גם נגד היהדות גוברים.
וילהלם לובסאק,
מנהל תעמולה פרובינציאלי NSDAP בגדנסק, פרוסיה המערבית.
במהלך תדרוך צבאי בסביבות סתיו 1944,
ראש העיתונות של הרייך, דיטריך הגיע עם דוח באנגלית.
בכתבה זו בעיתון,
נטען שהרוסים לקחו מחנה ריכוז גרמני
בשם מיידנק.
תמונות הראו מתלים
שעליו מספר רב של מסרקים ניתן היה לראות,
ערוך היטב כפי שזרים היו מצפים לראות
במוסד גרמני.
הטקסט אמר את זה אנשים הושמדו כאן.
דיטריך הציג הדיווח לעיתונות להיטלר.
עמדנו שם בנשימה עצורה לשמוע מה הוא יגיד.
התשובה הייתה מהירה.
אלו הן ידיהם של ילדים בלגים נחתך במהלך מלחמת העולם הראשונה.
אין זו אלא תעמולת אויב.
אני מאמין שציטטתי האמירה של היטלר נכונה.
בכל מקרה, כולנו חשנו הקלה.
פרנץ פון זונלייטנר,
לאחר 1939, חבר מועצת הנציגות במשרד החוץ.
ביום השלישי למלחמה, נפצעתי ליד גרודנה.
כשהגעתי ל,
היו הרבה פצועים שוכב על הקרקע.
היינו נתונים לחסדים של החיילים הגרמנים.
לאחר זמן מה, אלה שיכולים לזוז הוסעו הלאה.
החברים שלי תפסו אותי מתחת לזרועות
כי אלו שנפלו נורו מיד.
דמיטריג' דמיטרינקו.
מאז פברואר 1938,
אדולף היטלר היה המפקד העליון של הצבא.
בתפקיד זה,
הוא אחראי להרג ההמוני של שבויי מלחמה סובייטים.
ואילו אחד עד שלושה אחוזים מהאסירים האנגלו-אמריקאים מתים,
כ-50% מהאסירים של הצבא האדום נספים.
מתוך בערך 5.3 עד 5.7 מיליון חיילי הצבא האדום בשבי הגרמני,
2.5 עד 3.3 מיליון מתים.
ההערכות משתנות.
רק לחופרי הקברים ניתן מזון.
המחנה הוקם בתוך יער אורנים עבות.
שרטנו את הקליפה עם מסמר והאכלנו את עצמנו כך.
אחרי רגע, כל היער נאכל.
בוריס שרמט.
פיקוד הצבא מודע לחלוטין של המצב
ומסכים את הרעב של אסירים סובייטים.
בנובמבר 1941,
כאשר הרמטכ"לים של צבאות המזרח ספר למפקד הכללי
שהצבאות צריכים אסירים סובייטים כפועלים,
אלא שהם רעבו במחנות הוא אומר:
שבויי מלחמה מי שלא עובד צריך לגווע ברעב.
שבויי מלחמה עובדים יכולים, במקרים מסוימים, להאכיל ציוד של הצבא.
אדוארד וגנר, רובע-גנרל.
מכתב לוילהלם קייטל.
גורלם של שבויי המלחמה הסובייטים היא טרגדיה בעלת ממדי ענק.
רובם הגדול גווע ברעב או מת מחשיפה למזג האוויר.
אלפרד רוזנברג, שר עבור השטחים המזרחיים הכבושים.
וילהלם קייטל, ראש הפיקוד העליון של חיל החימוש.
ספקות כאלה היו שייכים למושגים חייליים של לוחמה אבירים.
כאן יש לנו עסק עם הרס של אידיאולוגיה.
מסיבה זו, אני מאשר ותומכים באמצעים אלו.
אני ממשיך לשמוע שהיטלר לא יכול היה לדעת
על הכול.
זו שטות טהורה.
אני יודע מהתבוננות אישית והערות של היטלר
שהוא ידע הכל.
היינץ לינגה, שרת לאדולף היטלר.
עד 1940,
היטלר נראה צעיר יותר ממה שהיה במציאות.
אולם לאחר מכן, הוא הזדקן די מהר.
עד 1943 הוא נראה בגילו כלפי חוץ.
מאוחר יותר, ההידרדרות הפיזית המהירה שלו היה ברור.
פרופסור ד"ר הנס קארל פון האסלבך, סגן הרופא המטפל של אדולף היטלר.
מוות של בן אדם לא הפריע לו בכלל.
הוא ראה באנשים את הקישורים בשרשרת ארוכה,
והוא שקל את החוליה הראשונה להיות הוא עצמו.
ילדים היו בעיניו, רק הפוטנציאל
שבאמצעותו הגדול יותר או שטח מגורים קטן יותר
של עם נמדד.
כריסטה שרדר.
הפרטים המצחיקים.
החיילים שפגשתי לא היו חסידי היטלר
ורק שירת את הפיהרר בחוסר רצון,
אבל כולם אישרו מלחמה כתופעה חיונית של חיים.
המלחמה היא המאמץ האולטימטיבי שאתה לא יכול להתחמק.
התמונה הזו הייתה טבועה בהם עמוק.
וילנה שטורם, עיתונאית וסופרת.
יומן, יום שני, 26 ביולי, 1943.
מוסוליני התפטר.
אומרים שהוא חולה.
אתמול בלילה המבורג, אסן וקיל הופצצו שוב.
הנרייט שניידר.
בזמן שהתאמצתי להקים יעדים ראויים
להיטלר ולמטכ"ל של חיל האוויר,
האויבים שלנו פתחו בחמש התקפות גדולות על עיר מרכזית אחת בלבד, המבורג.
למרות שפעולה זו סתרה כל השיקולים הטקטיים,
היו לו השלכות קטסטרופליות.
אלברט שפיר.
יומנו של טייס הקרב הנס אהרן,
שנולד בשנת 1921, ונהרג בפעולה, 21 בפברואר 1944.
אותו לילה ראשון של טרור ב-25 ביולי יישאר בלתי נשכח עבורנו
ורוב כל תושבי המבורג.
אישית, אני שמח שחוויתי את הכל.
בתור חייל,
זה הוביל לשנאה נחרצת אולטימטיבית של האויב שלנו.
מכתב לגיאורג צימרמן, חייל בנורבגיה, מאמו.
המבורג, 28 ביולי, 1943.
גיאורג היקר, אנחנו עדיין בחיים, אבל המבורג דה פקטו כבר לא קיימת.
לא נותר בית עומד, רק הרים של הריסות.
כל הרחובות חסומים.
גופות לא ניצלות.
עשן בלתי חדיר, אדים והשריפות עדיין בוערות בכל מקום.
ההתפוררות בעיצומה.
אין משטרה יותר, כלום.
המבורג אבודה לנצח.
מגדלנה צימרמן.
כשנסעתי לברדיני מבבלסברג,
פגשתי מכר ברכבת.
הוא חווה הכל בהמבורג בתור חייל נגד מטוסים.
היה לו ריח כל כך חזק של גופות
שלא הצלחת לקבל את הסירחון לצאת מהאף שלך.
עלונים הושלכו מעל המבורג
עם ציטוטים מנאומי המלחמה של היטלר וגרינג,
ללא כל הערות.
אריך קסטנר, סופר, יומן מלחמה.
המבורג, 30 ביולי, 1943.
האנל שלי,
מילים לא יכולות לבטא מה שאנחנו עוברים כאן.
ממשלה שלא יכולה להגן על הנשים שלה וילדים זה פשוט פלילי.
האנל שלי, לו יכולתי לשמוע רק מילה אחת ממך ומגיאורג.
אמא שלך,
מגדלנה צימרמן.
כשנסע לבוואריה לברגהוף,
או מטה הפיהרר,
הוא נסע ברכבת עם חלונות מושחרים בלילה
כדי שלא עמדו בפניו עם ההרס מפשיטות ההפצצה.
ברנד פרייטאג פון לורינגהובן, קפטן.
במהלך כל המלחמה, אדולף היטלר מעולם לא ביקר בעיר מופצצת.
אלברט שפיר.
ד"ר תיאו מורל, רופאו האישי של אדולף היטלר.
יומן, 23 בספטמבר, 1943, 20:15.
בדיקה לאחר ארוחת הערב.
גזים חזקים, עוויתות כתוצאה מתסיסה,
הבטן מראה היווצרות שומן מוגברת.
רשם דיאטה.
הוא העריץ את מורל ואת האמנות שלו,
והוא היה, במובן מסוים, תלוי בו ובתרופות שלו.
אלברט שפיר.
כרוז ראש השנה, 1944.
שנת 1944 תעשה קשה ודרישות כבדות לכל הגרמנים.
האירועים המפלצתיים של המלחמה יתקרב למשבר השנה.
אנחנו בטוחים לחלוטין שנחזיק מעמד.
אדולף היטלר.
יומן, 27 במאי, 1944.
רושם של ברלין שנהרסה יותר ויותר:
הרסני.
באותו הזמן,
יושבים ברלינאים בשמש על כיסאות
בין ההריסות ופסולת על הטיילת,
כאילו זו תקופת שלום.
אולריך פון האסל, דיפלומט, וחבר בהתנגדות.
יומן, 9 במאי, 1944.
מטופל A, כאב ראש מתח בצד שמאל,
רגליים רועדות בגלל תסיסה.
הפלישה קרובה, אבל איפה?
ד"ר תיאו מורל.
העולם הפלוטוקרטי של המערב
יכול להתחייב ניסיון הנחיתה המאוים שלה
מתי שהוא רוצה.
זה ייכשל.
צו היום של אדולף היטלר לוורמאכט.
להיטלר נאמר על הנחיתה בבוקר ה-6 ביוני.
הוא הביע הקלה עם קבלת הדוח הראשון
ואמר שעכשיו זה אפשרי לנצח את האויב.
ניקולאוס פון למטה, עוזר הלופטוואפה של אדולף היטלר.
הרשעתם של הגרמנים
שלא נתקוף במזג האוויר ששרר אז
היה גורם מובהק במידת ההפתעה שהשגנו.
בגזרת אומהה, דיוויזיית אויב ערנית, ה-352,
אשר הצהירו אסירים היה באזור
לתמרונים ותרגילי הגנה,
היווה חלק מהאינטנסיבי נלחם במקום הזה.
דווייט ד' אייזנהאואר, גנרל ארה"ב,
מפקד בעלות הברית העליון, אירופה.
היינץ לינגה, שרת לאדולף היטלר.
בין ההרגלים של היטלר,
שלמרות מאמצינו, לא ניתן היה לתקן,
האם הוא המשיך לשאול את השעה,
מעל הכל, בזמן המלחמה.
אני בעיקרון רק מפסיק בחמש ו-12.
אדולף היטלר בנובמבר 1942.
ב-20 ביולי 1944,
קיבלתי את ההוראה להכין למעבר יחידת המבצעים
ממאוארוואלד לזוסן, מדרום לברלין.
זה היה יום קיץ מזרח פרוסיה חם.
מאוארוואלד אותר רק 20 קילומטרים משם
מהוולפסשאנזה,
שבו התפוצצה הפצצה של שטאופנברג בסביבות השעה 12:45
ברנד פרייטאג פון לורינגהובן.
אני זוכר את הרעם בשילוב עם להבה מהבהבת,
ובו בזמן, עשן סמיך.
אחרי כמה שניות של שקט מוחלט, שמעתי מישהו מתקשר.
זה היה כנראה פילדמרשל קייטל.
איפה הפיהרר?
היינץ בוכהולץ, סטנוגרף במטה Wolfsschanze.
היו קריאות נסערות לרופא.
פצצה התפוצצה.
כלום לא קרה לבוס, אבל הצריף התפוצץ לשמיים.
כריסטה שרדר.
היינץ לינגה.
כשהגעתי ראיתי את היטלר.
הוא הביט בי בסקרנות בעיניים גדולות ובהה בפניי הבעייתיות.
בחיוך רגוע אמר:
לינג'ה, מישהו ניסה להרוג אותי.
יומן, יום שישי, 21 ביולי, 1944.
הרדיו שידר פרטים על הפיגוע.
הפצצה הוטמנה מאת קלאוס פון שטאופנברג.
בסביבות השעה אחת,
הפיהרר דיבר כדי להוכיח שהוא שרד.
מה היה קורה אם הפיהרר היה מת?
המלחמה תיגמר,
ויהיה מהפכה בגרמניה.
הנרייט שניידר.
הביטחון שלו, האמונה שלו בניצחון, הביטחון שלו,
אלא גם תודעת הכוח שלו ואשליות של הוד
עכשיו חרג מכל גבולות ההיגיון.
טראדל יונג, המזכיר הפרטי של היטלר.
יומן מלחמה אישי, 7 באוקטובר 1944.
תדרוך בוקר.
תחילת ההתקפה על פרוסיה המזרחית ובודפשט.
דיון ארוך עם גרינג.
תחנה 12 כבדה סוללות נגד מטוסים באופן מיידי
להגן על מפקדת הפיהרר.
קייטל מציע לעבור לברלין, אבל היטלר מתנגד לזה.
ורנר קרייפה,
גנרל הטייסים, הרמטכ"ל, לופטוואפה.
בימים הראשונים של נובמבר 1944,
יצאנו מהוולפסשאנזה כי הרוסים היו קרובים.
טראדל יונג.
גרמניה הייתה תחת לחץ עז.
בסוף 1944, ייצור הנשק ירד בחדות.
לכודה במזרח, דרום מזרח, דרום ומערב,
גרמניה הייתה מוקפת אסטרטגית ולא הצליח להשתחרר.
אף על פי כן, היטלר לקח מידה אולטימטיבית אחת אחרי השנייה.
הנאצים דיכאו ללא רחמים ההתנגדות הקלה ביותר למשטר שלהם.
זה היה ברור לנו גרמניה גייסה את כוחותיה האחרונים.
עם זאת, בסוף 1944,
גרמניה עדיין הצליחה להגן על עצמה ולהתנגד רציני.
הצבא שלה עדיין היה מורכב של כ-17.5 מיליון גברים,
מתוכם 5.3 מיליון חיילים לוחמים.
גאורגי ז'וקוב, המפקד העליון, החזית הרוסית הלבנה הראשונה.
בגיל 19 בלבד, גם וולטר נהרג בפעולה.
ישבתי על גג הבית שלנו שנפגע בהפצצה נוספת
כשראיתי את הדוור להביא את הודעת הפטירה.
דודה שלי קראה לבית: וולטר נפל.
מותו של אחי היה הלם עמוק עבורי.
הלמוט קוהל, תלמיד בית ספר.
נאום למפקדי האוגדות, 12 בדצמבר, 1944,
באדלרהורסט, ליד זיגנברג, הסה.
אם נסבול עוד כמה מכות קשות באמת
ואז זה נשמר באופן מלאכותי חזית משותפת
יכול לקרוס פתאום בכל רגע, במחי יד אדירה של רעם.
אדולף היטלר.
היטלר גילה את הדברים הבאים למעגל מצומצם מאוד של מאזינים.
עקב חולשה בולטת של כוחות האויב באזור אייפל,
הוא החליט להתחיל את ההתקפה משם.
המטרה הייתה צריכה להיות אנטוורפן.
זיגפריד ווסטפאל, מייג'ור גנרל,
רמטכ"ל לאלוף אלוף מערב.
ב-16 בדצמבר 1944,
גנרל בראדלי הגיע למפקדה שלי לדון בדרכים ובאמצעים להתגבר
המחסור החריף שלנו בחילופי חי"ר.
בדיוק כשהוא נכנס למשרד שלי,
קצין מטה נכנס לדווח על חדירות קלות של הקו שלנו.
זה היה דרך אותו אזור
שהגרמנים שיגרו המתקפה הגדולה שלהם ב-1940.
דווייט ד' אייזנהאואר.
טנקים גרמניים זוהו מצפון לעיר לוקסמבורג.
Rundstedt הזמין את הטנקים להתקדם דרך הארדנים
כמעט באותו מקום כשהגרמנים חדרו במאי 1940.
הם הולכים שוב באותו כיוון
לקו החוף של התעלה לכיוון אנטוורפן
כדי לעצור את בעלות הברית משימוש בנמל
שדרכו מגיעה האספקה ​​העיקרית שלהם.
סטפן היים, רב"ט של צבא ארה"ב, סופר.
זו הייתה דעתי שזה הכרחי לשחק את הקלף האחרון של היטלר
להשפעה מירבית.
כגורקה ניסיתי להשיג כמה שיותר קרוב לחזית.
הכוחות דוחפים קדימה היו במצב רוח טוב,
כי עננים תלויים נמוך מנע כל פעילות אווירית.
דאגתי שמזג האוויר יתבהר.
אלברט שפיר, זיכרונות.
כל עוד מזג האוויר שמר על המטוסים שלנו על הקרקע,
זה יהיה בעל ברית של האויב שווה ימים רבים נוספים.
דווייט ד' אייזנהאואר.
המתקפה הגדולה האחרונה שלנו במערב עם 300,000 גברים,
זה היה כל כך מוצלח להפליא בהתחלה, נכשל בסוף
הודות לעשרה ימים של שמש זוהרת.
כך יכלו האנגלו-אמריקאים לפרוס עליונות אווירית סוחפת.
לאון דגרל, מפקד הוואפן-אס-אס הוולוני.
בעלות הברית ציפו להגיע לנהר הריין
עד חג המולד לכל המאוחר.
מתקפת הארדנים מנעה זאת.
עם זאת, כמה גברים איבדו את חייהם עקב העיכוב חסר היגיון?
וולטר רולנד, תעשיין, הממונה על ייצור טנקים
במשרד החימוש והפקת מלחמה.
רודולף ג'ורדן, מנהיג NSDAP פרובינציאלי,
נציב ההגנה, 25 בדצמבר 1944.
כשישבנו ביחד בוקר שמש אחד,
דמעות הופיעו בעיניה של אשתי.
איפה נהיה בחג המולד בשנה הבאה?
זו הייתה השאלה שנשאלה על ידי אמא של ילדינו,
שאלת גורל המשפחה.
השאלה הזו תישאל בביתו של מנהיג המחוז
ובכל מקום אחר בגרמניה.
הייתי מפוחד,
כי הרגשתי את זה התשובה כבר לא הייתה משכנעת,
אבל הייתי צריך להישאר אותו אדם:
סגנו של היטלר,
דובר גרמניה מקווה עד הסוף.
אני יודע היום שזו הייתה האמונה בנס.
בימים שאחרי חג המולד,
היה ברור שההצלחה הצפויה לא יושג.
בסוף השנה, היה צריך לראות את המתקפה ככישלון.
ניקולאוס פון למטה.
אדולף היטלר, בסוף דצמבר 1944, לאדיוטנט שלו, ניקולאוס פון מתחת.
אני יודע שהמלחמה אבודה.
העליונות שלהם גדולה מדי.
אני אעדיף לשים כדור בראש שלי עכשיו.
לעולם לא ניכנע, לעולם לא.
אנחנו יכולים לגווע, אבל ניקח את העולם איתנו.
31 בדצמבר 1944, לוקסמבורג.
ישבת שם עם חצי כוס ריקה ביד
והקשיב לקול הצרוד עם המבטא שאין לטעות בו.
פעמיים או שלוש, הדובר כמעט איבד את קולו.
הוא גם ערבב את דבריו,
אבל זה תמיד היה המצב כשהתרגש.
זה היה משמעותי שהגרון שלו שאג לא רצה יותר לעבוד
אותו ערב ראש השנה.
סטפן היים, רב"ט של צבא ארה"ב, סופר.
אדולף היטלר, כתובת רדיו אחרונה לעם הגרמני.
30 בינואר, 1945.
לפיכך, כעת אני מערער לכל העם הגרמני
לחגור את עצמם עם גדול עוד יותר, רוח התנגדות חזקה יותר
עד שנוכל שוב, כמו קודם,
לשים על קברי המתים של המאבק הטיטאני הזה,
זר שעליו כתובות המילים: ובכל זאת ניצחת.
לכן אני מצפה לכל גרמני למלא את חובתו עד הסוף,
להקריב כל קורבן זה יהיה וחייב להידרש.
13 בפברואר, 1945.
הדגם של לינץ הסתיים סוף סוף.
הדגם הנרחב של פיתוח גדות נהר הדנובה
הוקם כעת באחד הגדולים, מרתפים בגוונים בהירים
של הקנצלר החדש.
כשהובלתי את אדולף היטלר לחדר הזה,
הוא עמד זמן רב רק והסתכל,
כאילו המום לפי הרושם הכללי.
העברתי את הזרקור לעמדה של קרני השמש אחר הצהריים.
כעת הוצגה לו הפרספקטיבה איך תיראה העיר שלו על הדנובה
בפרישה שלו.
הרמן גיזלר,
מפקח בניין כללי לפיתוח מחדש של העיר לינץ.
לא עבר יום
כאשר משרדי הממשלה לא הותקפו.
כשפצצה התפוצצה בקרבת מקום,
הבונקר מונח במי התהום התנדנד בצורה ניכרת.
האור החל להבהב,
אז היטלר הרים את קולו כאילו בחלום.
זה היה קרוב.
הפצצות האלה יכלו לפגוע בנו.
הוא היה חושש בצורה ניכרת ולא הרגיש בטוח.
כריסטה שרדר.
-ערכת עזרה ראשונה לפשיטה אווירית. -אמצע מרץ 1945.
-תידת תרופות לתקיפה אווירית. -היטלר מעביר כמעט את כל הפעילויות
לבונקר מתחת לקנצלר.
מאז, הוא כמעט ולא רואה אור יום.
מתישהו באמצע מרץ,
אווה בראון הגיעה בקנצלרית הרייך.
היטלר ניסה כמיטב יכולתו לגרום לה לחזור למינכן,
אבל היא הבהירה שמקומה היה לצדו של היטלר
ואף אחד לא יוכל לשנות את דעתה.
רוכוס מיש, טלפון בבונקר של הפיהרר.
20 באפריל, 1945, היה תמיד התייחס
כתאריך התמונות האחרונות וקטעי סרטים של היטלר
והמשלחת של הנוער ההיטלראי.
זה לא נכון.
הם מקבלת פנים אחרת של משלחת של היטלר.
זה התרחש ב-20 במרץ 1945.
ארתור אקסמן, מנהיג הנוער ההיטלראי.
-נכון או לא, מולדתי. -בין 3:00 ל-4:00 לפנות בוקר
11 באפריל, 1945.
לפתע נשמעו קריאות.
הם גברו יותר ויותר.
מעדנו החוצה כדי לגלות את הסיבה.
מישהו צעק: תראה, השער!
צלב הקרס העקום נעלם.
משהו לבן התנופף על תורן הדגל.
הדקה המנצחת להפליא,
עבורו חברינו הגרמנים חיכה 4,453 ימים ולילות,
סוף סוף היה שם.
בערב, הגיעה יחידת חי"ר אמריקאית.
תומאס גב, יהודי גרמני ואסיר בבוכנוולד.
12 באפריל, 1945.
לא תהיה האזנה נעימה.
אני מציע לספר לך על בוכנוולד.
הגענו לשער הראשי.
האסירים התגודדו מאחורי החוט.
התעורר סביבי סירחון בעל ריח רע.
גברים ונערים הושיטו יד לגעת בי.
הם היו בסמרטוטים ושאריות המדים.
המוות כבר סימן רבים מהם,
אבל הם חייכו בעיניים.
אדוארד מורו, כתב רדיו של חדשות CBS.
ב-21 באפריל הגיעו חיילינו טבעת האוטובאן של ברלין.
הצלחה זו יצרה תנאים נוחים לסגור לחלוטין את הבירה הפשיסטית.
וסילי צ'ויקוב, גנרל.
באותו יום ראיתי את היטלר רק לזמן קצר.
הבוס עדיין לא האמין שהרוסים היו בשערים.
רוכוס מיש.
זכלין, מקלנבורג.
בסביבות השעה 23:50, היטלר מתקשר.
הוא נותן הרצאה קצרה על המצב ומסיים במילים אלו.
אתה תראה, הרוסים יסבלו
התבוסה הגדולה והעקובת מדם בהיסטוריה שלהם
לפני שערי ברלין.
קרל קולר, ראש המטה הכללי של הלופטוואפה.
22 באפריל, 1945.
התאריך הזה מציין את הסוף של הרייך השלישי בשבילי.
הוורמאכט הגרמני נכנע ב-8 במאי, 1945.
עם זאת, ב-22 באפריל, יום ראשון,
היטלר נכנע.
רוכוס מיש.
ב-22 באפריל,
השתתפנו בדוח המצב בשעה הרגילה אחר הצהריים.
זיהיתי מיד שעננים כבדים כעופרת
היו תלויים מעל החדר.
וילהלם קייטל, ראש הפיקוד העליון של חיל החימוש.
זיכרונות.
כבר הגעתי להחלטה שלי.
אני לא אעזוב יותר את ברלין.
אני אגן על העיר עד הסוף.
או שאני מוביל את הלחימה סביב בירת הרייך
או שאני נספה עם חיילי בברלין ולמות בקרב
לסמל הרייך.
אדולף היטלר.
במהלך ועידת הסטטוס, שהיה רועש וגועש,
סוף סוף אמר היטלר המשפט הקסום
ומאז, חזר על זה לכולם
שהתגנב מסביב לבונקר באופן לא מאמין.
-נירנברג, עיר עצרות המפלגה. -המלחמה אבודה.
רוכוס מיש.
גרטראוד טראדל יונג.
בחדר הכניסה הקטן, היטלר עומד ללא ניע.
באופן מרוחק ומצוי, הוא קורא:
תחליף בבת אחת.
בעוד שעה אחת יגיע מטוס ולוקח אותך לדרום.
הכל אבוד, אבוד ללא תקנה.
אווה בראון ניגשת אל היטלר,
לוקח את שתי ידיו,
ואומר בחיוך ובנחמה, כאילו מדבר עם ילד עצוב:
עם זאת, אתה יודע שאני נשאר כאן איתך.
לא ישלחו אותי.
עיניו של היטלר מתחילות להאיר
והוא עושה משהו שאיש מעולם לא ראה,
אפילו לא חבריו המהימנים ביותר ועוזרים.
הוא מנשק את אווה בראון על השפתיים.
הצבא הגרמני התמוסס לנגד עינינו.
וינסטון צ'רצ'יל.
קדרות ואבדון החלו להתפשט ברחבי הבונקר.
ארתור אקסמן.
הפיהרר בא אליי, לוחץ את ידי ושואל:
נחת קצת, ילדתי?
אני רוצה להכתיב משהו.
קח את פנקס הקיצור.
גרטראוד טראדל יונג.
הצוואה והצוואה הפרטית שלי.
כמו שלא שקלתי
שאוכל לקחת את האחריות של כריתת נישואין
במהלך שנות הלחימה,
עכשיו החלטתי, לפני סגירת הקריירה הארצית שלי,
לקחת את הילדה ש, לאחר שנים רבות של ידידות נאמנה,
נכנס לעיר הנצורה כמעט מרצונה החופשי
כדי לחלוק את גורלה איתי כאשתי.
לפי רצונה שלה, היא הולכת כאשתי איתי אל המוות.
מה שיש לי שייך, ככל שיש לזה ערך,
אל המסיבה, אם זה כבר לא קיים, למדינה.
אם גם המדינה תושמד, אין צורך בהחלטה נוספת שלי.
חתום, ברלין, 29 באפריל, 1945, 4:00 בבוקר
אדולף היטלר.
30 באפריל, 1945.
היה לי קשר הדוק עם מוהנקה, מפקד המצודה.
מוהנקה היה לעתים קרובות עם החיילים בקו החזית.
ב-29 באפריל הוא דיווח להיטלר כי בצפון,
הרוסים היו במרחק קצר משם מגשר ווידנדאמר,
מזרחה בלוסטגרטן,
מדרום ליד כיכר פוטסדאמר ומשרד האוויר,
וממערב בטירגארטן.
זה היה רק ​​כמה מאות מטרים מהקנצלרית.
כשהיטלר שאל אותו: כמה זמן אתה יכול להחזיק מעמד?
הוא ענה: עשרים עד 24 שעות לכל היותר.
ארתור אקסמן.
ב-30 באפריל, 1945, בסביבות הצהריים,
בורמן אמר לי שהחלטתו של היטלר הייתה כעת נחרצת.
ואז אמר לי היטלר שעכשיו יירה בעצמו
והפרוליין בראון גם תיקח את חייה.
הגופות היו אמורות להיקבר.
הוא הקצה אותי לעשות את הסידורים הדרושים.
Otto Günsche, עוזר ה-SS של היטלר.
העדות הפוליטית שלי.
אני מת בלב שמח
מול המעשים הבלתי ניתנים למדידה והישגים
של החיילים שלנו בחזית, הנשים שלנו בבית,
ההישגים של החקלאים שלנו ועובדים,
והמאמצים, ייחודיים בהיסטוריה, מנעורינו הנושאים את שמי.
מעל הכל, אני מחייב את המנהיגים של האומה ושל אלה שתחתיה
לשמור בקפדנות על חוקי הגזע ולהציע התנגדות חסרת רחמים
למרעיל של כל העמים, יהדות בינלאומית.
הונפק בברלין, היום ה-29 באפריל 1945, 4:00 לפנות בוקר.
אדולף היטלר.
לא יכול להיות שמץ של ספק שאדולף היטלר לקח את חייו
בפיררבונקר של קנצלרית הרייך בברלין
ב-30 באפריל, 1945,
במו ידיו, כלומר על ידי ירייה ברקה הימנית.
סיבת המוות, בית המשפט המחוזי 2, ברכטסגאדן,
8 בדצמבר, 1956.
עובד היינץ לינגה מדווח שעת מותו כשעה 15:50.
הוא אומר שציין הפעם
משעון סבא בחדר הכניסה למשרדו של היטלר.
האדיוטנט אוטו גונשה מצטט שעתו האחרונה בשעה 15:30.
הוא אמר שהסתכל בשעון שלו.
זה לא היה חוסר נאמנות,
אלא התאבדותו ששם קץ לארגונו של היטלר.
הוא והארגון שלו היו אותו דבר,
וכך זה נגמר אצלו.
האיש הזה, שקם יש מאין,
הציע את עצמו לגרמניה
בתקופה שבה זה היה געגוע למגנט חדש.
הוא ניסח דוקטרינה
מבוסס על תערובת של פשיזם ותורת הגזע.
השיטה הטוטליטרית אפשרה לו לפעול ללא מעצורים.
המיכון של הצבא
נתן לו את קלפי המנצח של התקפות ברק והפתעה.
כל זה הוביל להדחקה,
וזה בתורו הוביל לפשעים אלו.
שארל דה גול, זיכרונות.