Адолф Хитлер също не е завършил училище нито е имал професионално обучение.
От време на време живееше в приюти за бездомни или на улицата.
Той отказа да търси редовна работа.
И до днес изглежда необяснимо че може да дойде на власт.
От нищото,
Хитлер стана фюрер, лидер на германския райх.
Един от най-могъщите мъже на 20 век
който донесе света до ръба на катастрофата,
и смърт за милиони хора.
Нацията му се прекланяше и го последва сляпо в бездната.
по време на живота си, пазел в тайна произхода и живота си.
Никой не трябва да знае как и кой е бил той.
Съвременници на Хитлер от раждането му до смъртта му
изпълнете картината.
Кой беше Хитлер?
На 30 юни 1903 г. 72-годишният кайзер Франц Йосиф I
посещава Браунау на Ин за да отпразнува своята 700-годишнина.
По историческо съвпадение,
този граничен град с Бавария, от всички места,
е произходът на най-старите филмови кадри заснет от австрийски кинематографист.
В края на 80-те години на миналия век,
родителите ми живееха в този малък град в Ин,
който е баварец по кръв и австриец по националност.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
Митническият инспектор Алоис Хитлер, и семейството му,
заемат малък апартамент на последния етаж на хотел Pommer в Браунау.
По време на Великден на 20 април 1889 г. около 6:30 вечерта,
Ражда се Адолф Хитлер.
Енорийски регистър, Браунау.
Адолфус Хитлер, роден на 20 април 1889 г. в 6:30 вечерта.
Кръстен на 22 април в 3:15 от Ignaz Probst.
Да започнем с, има тази снимка на малкия Адолф
от 1889 г. няколко месеца след раждането му.
Едно нещо, което си струва да се отбележи в тази първа снимка на Хитлер
е близката прилика на Адолф към майка му.
Август Кубизек, приятел от детството на Адолф Хитлер.
Адолф Хитлер е третият от шестте деца на двойката.
Той и по-малката му сестра Паула,
са единствените да оцелее след детството.
Майката е на 28 години в момента на раждането.
Бащата е на 51г.
Клара Хитлер е свързана с Алоис Хитлер.
Тя е втора братовчедка на съпруга си.
Когато Хитлер е на три години, баща му е преместен на нов пост
и решава да се премести в апартамент в Пасау
от германската страна на границата.
Адолф Хитлер живее със семейството си в Бавария за три години до 1895 г.
Всъщност Хитлер не е говорил типичен австрийски диалект.
Август Кубижек.
В моята младост немският беше диалект говори се в Долна Бавария.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
Най-старият филмов запис произведени в Австро-Унгария
беше застрелян от чужденци, братя Люмиер.
Показва Виена, столица на многонационална империя,
през 1896 година.
В стара Австрия, можете да пътувате без паспорт
от Средиземно море, над Алпите, път на изток, запад и север.
Оскар Кокошка, художник и писател.
Произходът на Хитлер е от Долна Австрия,
както и общо 21г прекарал в Горна Австрия и Виена,
не са достатъчни, за да го направят австриец в смисъл на гражданин на тази нация.
Кърт Шушниг, австрийски канцлер от 1934 до 1938 г.
Австрийци, които говориха за нацията преди 1938г
означаваше националната култура които се простираха отвъд техните граници,
което е това, което австрийски човек също се идентифицира с.
Тази културна нация е Германия.
Транспортиране на локомотив по улиците на Кемниц,
шестнадесет работни коня теглят локомотива тъй като фабриката няма железопътна връзка.
По-голямата част от немскоезичните австрийци
чувстват тесни връзки с германците в Прусия, Саксония, Бавария
и по-малките федерални щати
вече обединени в частично индустриализиран Райх.
Той беше сприхав, сдържан старец,
и като много политически свободни духове по това време суров немски националист.
Йозеф Майрхофер, фермер в село Леондинг край Линц.
Посещение на гроба на родителите му.
Приятелите му от училище казват майка му беше любящ и добросърдечен.
Бащата студен, мълчалив и строг.
Йозеф Гьобелс, дневник, 22 юли 1938 г.
Никога не съм обичал баща си,
но се страхуваше от него още повече.
Адолф Хитлер, разговор на маса,
записано от неговия секретар, Криста Шрьодер.
Брат ми Адолф провокира баща ми до такива крайности
че е бит всеки ден.
Паула Хитлер, по-късно Паула Волф.
През юни 1939г.
Ева Браун снима малката ферма в село Хафелд, Горна Австрия,
които бащата на Хитлер наема след ранното си пенсиониране през 1895 г.
На 1 май 1895 г.
Хитлер започва училище в едностайно училище
в съседното село Фишлхам.
През 1897г. Бащата на Хитлер продава фермата в Хафелд.
Семейството живее временно в малкото градче Ламбах.
През 1898 г. семейство Хитлер се премества до село Леондинг, близо до Линц.
Ето, бащата на Хитлер закупува имот номер 61,
включително 1900 кв.м земя.
След пет години в началното училище, през 1900 г., Адолф Хитлер, на 11 години,
започва средно училище в град Линц.
Адолф Хитлер трябва да повтори първата си година в средното училище поради слаби оценки.
Спомням си мършавото, бледо момче,
които пътуваха всеки ден между Линц и Леондинг доста добре.
Определено беше талантлив от една страна,
но не се контролираше.
Смятаха го за непокорен
и той не работи много.
Д-р Едуард Хюмер, учителят по френски на Хитлер.
Тихият живот ползвано от семейство Хитлер
на това малко парче земя продължи само няколко години.
Главата на семейството почина неочаквано от сърдечен удар през януари 1903 г.
Макс Зилцер, Леондинг, родния град на фюрера.
Алоис Хитлер оставя скромните си спестявания на четирите си оцелели деца,
Алоис и Анджела, от втория от трите му брака,
и Адолф и Паула.
Това наследство трябва да бъде изплатено когато навършат пълнолетие.
Тихото гробище на Леондинг беше последното му място за почивка.
Вдовицата му се премества в близкия град Линц
за по-добри образователни възможности за нейните деца.
Макс Зилцер.
През 1904 г. Клара Хитлер трябва да изпрати сина си Адолф,
който поради лоши оценки отново е в опасност да не се премести в клас
към държавното средно училище в Щайр, на 40 километра.
Вижте моите училищни оценки.
Имах лоши оценки по немски.
Този идиот на професор развали ми немския език.
Никога нямаше да мога да напиша правилно писмо.
Адолф Хитлер, в щаба на фюрера, 1943 г.
Последни класове в средното училище в Steyr.
Старание: непоследователно.
Немски: недостатъчно.
География и история: достатъчно.
Математика: недостатъчно.
Физика: задоволително.
Рисуване със свободна ръка: похвално.
Спорт: отличен.
Нямам снимка на Адолф Хитлер през годините на нашето приятелство.
Сигурно няма снимки на Хитлер през този период.
Всичко, което можеше да се каже за образите на Хитлер като млад мъж
вече е казано ако не беше рисунката от съученик
от четвърти клас от прогимназията в Щайр.
Случайно тази рисунка, направено през 1905 г., е запазено.
Момчето можеше да рисува само профили.
Въпреки това,
имаше нещо изключително завладяващо за тази скица с молив.
Август Кубижек.
След девет години Адолф Хитлер завършва училище без да се дипломира.
През следващите три години, той живее в Линц с пенсията на майка си,
всъщност не прави нищо.
Всичките му роднини го смяташе за нищожен.
Човек, който се отдръпна от всякаква платена работа
от началото.
Август Кубижек.
Адолф Хитлер разговаря с майка си да му позволи да пътува до Виена.
Той иска да кандидатства за прием към общия клас по рисуване
в Академията за изящни изкуства.
От рано сутринта до късно през нощта,
Бягах от една атракция за разглеждане на забележителности към следващия.
Сградите бяха единствените неща това ме очарова.
Цялата Ринг Стрийт ме засегна като заклинание от арабските нощи.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
От 1904 до 1908 г.
Бях единственият приятел на Адолф Хитлер в Линц и след това във Виена.
Август Кубижек.
Хитлер, който по-късно, според мнението на няколко експерти по изкуството,
не беше напълно бездарен, успява да премине първата селекция,
но се отхвърля след второто.
Адолф Хитлер, роден в Браунау, Горна Австрия на 20 април 1889 г.
немски, католик, няколко лица, тестов чертеж: незадоволителен.
Класификационен списък от общия клас по рисуване.
Когато Адолф Хитлер, разочарован от отказа,
се връща при семейството си в Линц след осем седмици,
Клара Хитлер е покосен от тежка болест.
Тя страда от подуване.
В наши дни би било диагностицирано като рак.
В продължение на няколко месеца Адолф Хитлер всеотдайно се грижи за майка си у дома.
Д-р Блок, обичан от всички, е бил семеен лекар на Хитлер.
Август Кубижек.
В голяма степен, момчето живееше в свой собствен свят.
Нямам представа какви сънища е сънувал.
Д-р Едуард Блок, еврейски лекар от семейство Хитлер.
Клара Хитлер умира в нощта на 21 декември 1907 г.
заобиколена от семейството си.
Смъртта на майка ни имаше страхотен ефект върху мен и Адолф.
Бяхме много привързани към майка си.
Когато тя умря, Адолф спря да идва у дома.
Паула Хитлер, сестрата на Адолф Хитлер.
За разлика от какво Сестрата на Хитлер Паула твърди по-късно,
Адолф Хитлер остава в Линц няколко седмици след смъртта на майка си.
Той никога не казва на семейството си, или неговия приятел Кубижек
че се е провалил на приемния тест предходната година.
очевидно, той имаше някои наистина лоши дни.
Лесно се дразнеше
и ми даде кратък удар когато започнах да говоря за обучението си.
Август Кубижек.
През пролетта на 1908 г.
Адолф Хитлер започва да живее животът на един разбойник в Метрополиса.
Виена беше най-задълбоченото образование в живота ми.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
Малкото наследство, което беше усърдно управляван от неговия настойник
трябваше да покрива както разходите за живот и неговите проучвания.
Може и да е успял да допълва доходите си
чрез продажба на чертежи и картини.
Август Кубижек.
Следващите месеци няма и следа за дейността на Хитлер във Виена.
Той е прекъснал контактите със семейството си,
и той се проваля на втория приемен тест в Художествената академия.
Започва да копира улични изгледи на Виена от книги,
и след това ги продава като пощенски картички.
Бях млад, неопитен човек без никакви средства за подкрепа.
Принуден да се оправям сам,
няколкото крони, често само центове от приходите от работата ми,
бяха едва достатъчни да си платя леглото и храната.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
Делът на Хитлер от наследството на баща му се изплаща на 20 април 1913 г.
неговият 24-ти рожден ден.
Хитлер се срещна с Рудолф Хойслер в мъжко общежитие.
С него той иска да се движи до немския град Мюнхен.
Той просто беше пълен с хвалби за този град.
По същото време, той не забрави големите бирени градини
и репички и т.н.
Съквартирант на Хитлер през 1912 г.
Бях пристигнал в този град като момче и си тръгна като тих и сериозен човек.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
Основната причина за напускането на Австрия
вероятно е това по-късно главнокомандващ Адолф Хитлер,
иска да излезе на отбиване на военна служба.
В събота, 24 май 1913 г.
Хитлер и Хойслер предупредил полицията за напускане
но не заявявай където са планирали да живеят.
В Мюнхен Адолф Хитлер открива града това е да се превърне в център на живота му.
Той обаче остава аутсайдер.
Наследството му помага да гради несигурно, но адекватно съществуване
в периферията на обществото.
Беше прекрасен неделен следобед през пролетта.
Някой почука на вратата и аз му отговорих.
Беше млад мъж искаха да видят стаята, която наемахме.
Показах му го и постигнахме споразумение.
Фрау Анна Поп, хазяйка, Schleißheimer Straße, 34.
Адолф Хитлер и Рудолф Хойслер наемат стая заедно от шивача Поп
на Schleißheimer Straße 34 близо до квартал Швабинг.
По-младото поколение, към което принадлежим не знаеше нищо за войната,
но били опиянени от чужди войни.
Нямахме истинска представа какво е война.
Бащата на Адолф никога не е бил войник.
От време на време старците говореха за Königgrätz и Custoza.
Август Кубижек.
Дневник, понеделник, 29 юни 1914 г.
ерцхерцог Франц Фердинанд, очевидният наследник на австрийския трон,
е убит заедно със съпругата си.
Изметта на моралната поквара.
Хенриета Шнайдер, родена през 1872 г. икономка, Източна Прусия.
Инцидентът предизвиква война на Балканите която прераства в световна война.
За мен тези часове бяха освобождаване от досадните емоции на младостта.
Днес не ме е срам да кажа че бях преизпълнен с ентусиазъм,
падна на колене и благодарих на небесата с цялото си сърце
които ми бяха дали щастието да живеем в тази епоха.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
На 2 август 1914 г., ден след Германия обявява война на Русия,
имаше голям патриотичен митинг в Одеонсплац
пред Feldherrnhalle.
Хайнрих Хофман снима церемонията.
Години по-късно, в разширение, той открива лице сред масите,
която вероятно е на Хитлер.
На 5 август 1914 г.
Записах се в армията по молба до Негово Величество
и влезе Първи баварски пехотен полк.
Бях отложен за няколко дни,
след това прехвърлени към Втори пехотен полк
и накрая назначен към Баварския резервен пехотен полк,
номер 16 на 16 август.
Адолф Хитлер, очертание на моята личност.
За първи път в живота си, Адолф Хитлер носи униформа.
В ранните сутрешни часове от 21 октомври 1914 г.
Полкът на Хитлер тръгва от гара Мюнхен
в западна посока.
Малко след първата бойна задача от Списъчния полк,
Хитлер е повишен в младши ефрейтор.
Той би отказал по-нататъшни повишения в хода на войната.
Това би включвало прикачен към други армейски части,
и Хитлер щеше да загуби другарството и сигурността на полковото семейство.
За първи път Хитлер беше част от по-голяма общност.
С това дойдоха редът и структурата
което го е пощадило ежедневната борба за оцеляване.
Фриц Видеман, лейтенант.
От 9 ноември м.г. Хитлер е разгърнат като диспечер
и причислен към щаба на полка.
В очите на много войници в окопите,
санитарите от персонала зад непосредствения фронт
са привилегировани страхливци.
Винаги, когато смъртта дебнеше, определено нещо се опита да се разбунтува
и се появи на слабото тяло под маската на разума
и всъщност беше само страхливост това беше зад тази маскировка,
опитвайки се да съблазни индивида.
До зимата на 1915 г., 16 г. тази битка вече беше решена за мен.
Самата воля най-накрая беше станала моят пълен господар.
Сега съдбата може да ме подложи на изпитание без да си изпускам нервите.
Млад военен доброволец беше станал стар войник.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
Хитлер е уважаван от своите другари в щаба на полка,
но си остава аутсайдер.
На пет от шест снимки показвайки Хитлер с неговите другари,
той или стои или седнал на една страна.
Хитлер е ранен от британски артилерийски шрапнел
на 5 октомври 1916 г.
и е откаран в болницата на Червения кръст в Белиц, южно от Берлин.
До 1 март 1917 г.
той се върна с депеши в щаба на полка.
През следващите месеци, той участва в бойни действия.
На 4 август 1918 г.
Хитлер е награден Железният кръст първи клас,
най-високото военно отличие
че войниците от неговия ранг в Имперската германска армия може да получи.
Номинацията беше внесена от еврейски офицер,
Лейтенант Хуго Гутман.
Така и не се измъкнах от Хитлер, причината заради фанатичната му омраза към евреите.
Опитът с еврейските офицери по време на световната война
не можеше да допринесе за това.
Фриц Видеман, лейтенант.
През нощта на 13 октомври м.г.
Военната служба на Хитлер приключва в тежък британски бараж.
Използван е иприт на хълм южно от град Веруик.
На 13 октомври м.г.
стигнахме под няколко часа на артилерийски огън с газови снаряди.
Вече около полунощ, някои от нас отпаднаха,
включително някои другари за постоянно.
На сутринта и аз изпитах болка който ставаше по-силен на всеки 15 минути.
В 7:00 часа се олюлях и се препъна назад с горящи очи,
като взех последното си съобщение от войната с мен.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
След лечение в мобилна армейска болница, Адолф Хитлер е транспортиран
в Пруската резервна болница в Пасевалк, Западна Померания.
Бил е на фронта за 42 от 51-те месеца на войната.
Хитлер остава в Пазевалк 28 дни, през които светът се променя.
Във военната болница в Пасевалк,
Адолф Хитлер и другите пациенти научи, че се е случила революция,
монархията абдикира, и примирието е сключено.
Не бях плакал от деня, в който се изправих до гроба на майка ми.
Сега не можех да се спра.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
Както всичко останало в Mein Kampf, това изображение е стилизация
и трябва да се съмнява.
Не знаем дали това е било волята на Хитлер или просто съвпадение
което повлия на бъдещия му курс От този момент нататък.
На 21 ноември 1918 г. Адолф Хитлер се завръща в Мюнхен.
Опитва се да избегне демобилизацията и да остане войник.
Има сблъсъци между привърженици на работническите съвети
и парламентарна демокрация в столицата на щата.
Социалдемократическото мнозинство позволява десни доброволчески групи,
така нареченият Freikorps,
да прекъсне властта на работническите съвети.
Писмо до Клара и Фриц Хесе.
Доброволческият корпус направи отлично впечатление.
Без тях, щяхме да приключим в Бавария.
Рудолф Хьос, студент и член на Freikorps.
Адолф Хитлер пази дистанция от революционните сили,
но и от техните десни опоненти.
През този период, Хитлер става все по-радикален.
Той е под влияние на армейски офицери като Карл Майр,
началник на разузнавателния батальон.
Когато го срещнах за първи път,
изглеждаше като уморено бездомно куче търси собственик.
Карл Майр, капитан на Райхсвера.
Карл Майр финансира и патриотични партии като Deutsche Arbeiterpartei,
Германската работническа партия,
която е основана в Мюнхен на 5 януари 1919 г.
главно от група железничари.
На 12 септември 1919 г.
Хитлер, който междувременно бил демобилизиран,
е изпратен да шпионира относно Германската работническа партия от Майр,
който осигурява и финансова подкрепа.
По време на дискусията, един професор говори за сепаратистки възгледи.
След това втори оратор взе думата
и накратко, силни думи, събори професора.
Беше Адолф Хитлер.
Майкъл Лотер, Секретар на Германската работническа партия.
Един ден имах възможност да говоря с голяма аудитория
и това, което винаги съм чувствал инстинктивно без да знам се оказа истина.
Можех да говоря публично.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
През втората половина на септември 1919 г. Хитлер се присъединява към Германската работническа партия
и участва редовно в своите срещи.
Сред разните десни радикални организации,
NSDAP в никакъв случай не беше най-силната,
но беше най-активен и сплотена група.
Неговото значение е единствено резултатът от ефекта на Хитлер като оратор.
Ернст Ханфщенгъл, син на издател, познат на Адолф Хитлер от 1920г.
На 24 февруари 1920 г.
Хитлер говори за първи път пред повече от хиляда души
в Хофбройхаус.
Той също така съобщава партийната програма от 25 точки,
което е формално валидно за четвърт век
до разпадането на NSDAP.
Първо искаме обединение на всички германци в голяма Германия
въз основа на правото на самоопределението на народа.
Второ, искаме равни права за германския народ
по отношение на други нации и отмяната
на мирните договори от Версай и Сен Жермен.
Трето, ние искаме земя и територия за прехраната на нашия народ
и заселване на нашето излишно население.
Четвърто, само национален другар може да бъде гражданин.
Само тези с немска кръв могат да бъдат национални другари,
независимо от вярата.
Следователно няма евреин може да бъде национален другар.
Няколко дни по-късно те промениха името си от Германската работническа партия
на националсоциалистите Германска работническа партия или NSDAP.
Хитлер беше партията а партията беше Хитлер.
Ернст Ханфщенгъл.
Защото точно сега, тук в Мюнхен,
започва движение
толкова силен, че всички млади, мощни, и към него се привличат здрави сили.
Това е националсоциалистът Германска работническа партия.
За да стане абсолютно ясно, ние сме антисемити.
Елиз Пог, Елиз Хес от 1921 г. член на NSDAP.
Писмо до нейния бивш учител в колежа.
Когато се провежда първия партиен конгрес, Augsburg SA е добре представена.
На това първо публично представяне,
Оставам с впечатление че това има субстанция.
Ние не сме сами.
Идеята за отечеството нараства.
Тарл Вале, Аугсбург, бивш член на SA.
Германската икономика се срива.
През август 1923 г. настъпва хиперинфлация.
Всичко се влошава.
Глад, един хляб е 140 милиарда.
След това отново намален до 80 милиарда.
Глад, глад навсякъде.
Кете Колвиц, художник и скулптор.
Националните асоциации надценяват собствените си сили
и смятат, че парламентарната демокрация е към края си.
Интервю за вестник Daily Mail 2 октомври 1923 г.
Ако Мусолини се появи в Германия,
тогава хората щяха да паднат на колене и да му се поклонят
повече от Мусолини някога е бил почитан.
Адолф Хитлер.
Голямо въстание отдясно в Бавария с Лудендорф начело.
Хенриета Шнайдер, Област L, Източна Прусия.
Доклад на областната управа на Горна Бавария.
Мюнхен, 9 ноември 1923 г.
Онзи ден,
Хитлер обеща на генерал фон Лосов и лично полковник фон Зайсер
че няма да предприеме нищо.
Отговорът на тази честна дума беше дадено снощи, когато,
с пистолет в ръка.
Хитлер изнуди декларация в полза на национална диктатура
от генерален държавен комисар Фон Кар.
Генерал фон Лосов и полковник фон Зайсер.
В същото време присъстващите министри
бяха задържани от хората на Хитлер.
Хитлер представя своите предложения за нови правителства в Берлин и Мюнхен
и споменава Ерих Лудендорф като фюрер и вожд с диктаторска власт
над Германската национална армия.
Той пита вече пияната публика,
''Приемате ли това решение за германския въпрос"
„на голяма германска държава?“
След това, докато тълпата крещи своето съгласие, Хитлер провъзгласява,
„Утрото или ще ни намери с национално правителство в Германия“
''или ни намери мъртви.''
Бунтът е целенасочен да постави Мюнхен и Бавария
в ръцете на революционерите,
и след това, с поход към Берлин да съборят демократичната система.
Пучистите разчитат на дезертьорство от армията в Бавария
и баварската полиция.
Това обаче не успя да се осъществи.
Сутринта на 10 ноември м.г. 2000 революционери, някои въоръжени,
маршируваха от Bürgerbräukeller бирария през центъра на града
до Ludwigstraße на Odeonsplatz.
Десет години по-късно,
Мюнхен, 9 ноември 1933 г.
Аматьорски филм на традицията
че всъщност дати от годината на завземането на властта,
годишният поход на старите борци на NSDAP към Feldherrnhalle.
Начело на колоната, както през 1923 г. са Адолф Хитлер и Херман Гьоринг.
Оттеглихме се в Café Stefani.
Скоро дойдоха хора, които казаха, че е имало схватка на Одеонсплац
и огромната тълпа от хора на Хитлер се обърна и избяга от държавната полиция.
Оскар Мария Граф, писател, Из моя живот.
На 12 ноември 1923 г.
Адолф Хитлер е изпратен в крепостния затвор в Ландсберг.
Дават му килия номер седем.
Лидерите на Пуча са изправени на съд за държавна измяна
в основния лекционен салон на Централното военно училище
на 26 февруари 1924 г.
Доклад на емисаря от Вюртемберг, 13 март 1924 г.
Аз лично присъствах на едно от заседанията и бях разстроен да видя как наблюдателите,
които можете ясно да видите, бяха предимно от кръгове, близки до Хитлер,
използва всяка възможност за да изразят своята подкрепа за обвиняемия.
Карл Мозер фон Филсек.
Хитлер произнася защитната си пледоария.
Писмо до Клара и Фриц Хес.
Последното изявление на Хитлер е приложено.
Той е един от най-добрите, най-силните речи, които някога е изнасял.
Дори тези в съдебната зала които не са били приятелски настроени към Хитлер
бяха дълбоко развълнувани.
Рудолф Хес, студент.
Присъдата е произнесена на 1 април 1924 г.
Всички обвиняеми, с изключение на Лудендорф,
са признати за виновни.
През 13-те си месеца в затвора Ландсберг,
Адолф Хитлер започва стенограмата на манифест
който изобразява неговото предполагаемо пътуване през живота
и развитието му като политик,
и излага своя мироглед.
Реших не само да изясня целите на нашето движение,
но и да нарисуваш картина на неговото развитие.
С това имах и шанса
да даде представителство на моето собствено развитие.
Адолф Хитлер, предговор към Mein Kampf.
Биографичните части на книгата му
са до голяма степен, преувеличени и непроверени.
Въпреки това политическите му цели са смъртоносно сериозни.
Неговият поглед към света е волунтаристичен.
Той го вижда така, както иска да го види.
Политическото евангелие на Хитлер е получено от примитивна дарвинистка идея
на борба за съществуване.
Отразява постоянната борба за оцеляване на всички срещу всички
пренесени от природата в човешкото общество.
Според него тази борба е процес на подбор
в които така наречените висококачествени състезания имат по-добър шанс за оцеляване.
Предполага се, че начело е бял човек от нордическата раса на арийците,
основоположниците на културата.
Като повечето антисемити преди него, Хитлер вярва в еврейската раса
маскиран като религиозна общност.
Той вижда евреите в историята като паразити в телата на други нации,
и като замърсители от кръвта на арийската раса.
С часове чернокосото еврейско момче чака да дебне нищо неподозиращото момиче
когото осквернява с кръвта си, и по този начин я открадва от нейния народ.
Със същия скрит дневен ред, унищожавайки омразната бяла раса
с неизбежното произтичащо копеле.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
В друга глава Хитлер чертае планове за териториално жилищно пространство
за неговия арийско-германски народ.
Ние спираме безкрайното германско движение на юг
и обръщаме погледа си към земята на Изток.
Ако днес говорим за нова земя в Европа,
можем да имаме предвид само Русия и нейните васални гранични държави.
Адолф Хитлер, Майн Кампф.
Дневник, 14 януари 1925 г.
В края на месеца,
Хитлер иска да се обади за повторното установяване
на националсоциалистическата Германска работническа партия.
Единственото нещо, което трябва да се направи.
Йозеф Гьобелс.
Оставащата присъда на Хитлер
от три години, 333 дни, 21 часа и 50 минути се отменя,
според педантично точни съдебни протоколи.
На 27 февруари 1925 г. Хитлер възстановява партията.
На първия тур на изборите за германски президент на 29 март 1925 г.
Ерих Лудендорф е кандидатът на NSDAP
и други националистически групи.
Той получава само 1,1% от гласовете.
Когато Пол фон Хинденбург влиза в надпреварата във втория тур на гласуването,
Хитлер нарежда на своята партия да подкрепи застаряващият 77-годишен армейски генерал.
Хитлер и Лудендорф тръгват по различни пътища.
Сега Хитлер е едноличен лидер на Националния лагер.
Дневник, 26 април 1925 г.
Хинденбург е избран.
Той ли е човекът от които Германия се нуждае в този момент?
Не е ли твърде стар, твърде лесен за влияние?
Бела Фром, немско-еврейска журналистка.
От 1924 г. нататък, германската икономика се възстановява.
Това води до петте златни години на Ваймарската република.
Поглеждайки го назад сега,
Виждам лудия вихър на този Берлин от 1928 и '29
като един вид разкритие на Помпей в навечерието на изригването на Везув.
Сефтън Делмър, кореспондент на Daily Express в Берлин.
Нацистите мразеха самата култура
защото по същество е международен и следователно подривно спрямо национализма.
Кристофър Ишъруд, британско-американски писател.
През 1920 г.
Берлин беше пред всичко което беше известно като ново в нашата област.
Имаше всичко.
Големият театър на Райнхард, страхотни филмови студия, страхотни филми,
най-красивите барове и ресторанти, включително гей барове.
Берлин беше продуктивен и богат на идеи, богат на идеали,
и в същото време практичен, комбинация, непостигана досега.
Марлене Дитрих, актриса и певица, мемоари.
Изкуството вече не беше просто украшение на живота, а по-скоро нейното непосредствено изражение.
Кубизъм, футуризъм, експресионизъм,
както искаш да го наречеш,
ето как бяхме.
Това беше нашият свят.
Толкова разтърсен и шокиран че всичко беше с главата надолу.
Сюрреализъм?
Разбира се, какво друго?
Вики Баум, писател и журналист.
Въпреки липсата на политически успех, партията организира грандиозни митинги.
Първо в Мюнхен и Ваймар,
след това от 1927 г. нататък, изключително в Нюрнберг.
Дневник, Нюрнберг, 4 август 1929 г.
Блъсканица от хора това надхвърля най-смелите ни надежди.
Навън барабаните вече гърмят.
Факелните шествия са безкрайно дълги.
Йозеф Гьобелс, лидер на NSDAP в Берлин.
Партийните конвенции са безспорни Лично дело на Хитлер.
Точно както участваше в изграждането на SA от най-малките детайли на униформите
до цвета на петната на яката,
той се занимаваше с планирането на партийните конвенции,
чак до декорациите в зала Конгресна.
Алберт Кребс, лидер на NSDAP, Хамбург.
През града, триумфално шествие.
Всички аплодират и хвърлят цветя.
Маршът мина почти четири часа.
Море от радост и цветя.
Йозеф Гьобелс, дневник.
Продължаващата фрагментация на парти пейзажа
е изгодно за възхода на NSDAP.
на избори, те печелят все повече и повече подкрепа
от отцепническите и протестните партии.
След затвора в Ландсберг,
Хитлер става едноличен лидер на Националистическото движение.
Чувства се избран от съдбата да покаже Германия пътя към националното спасение.
Въпреки че партията остава неуспешен на изборите,
и членството се увеличава бавно,
култа към личността около Хитлер се разраства.
Този култ към фюрера се запазва националсоциалистическото движение заедно
през идеологическите разделения и лични различия.
Между 1925 и 1929 г. Малкото политическо движение на Хитлер
се отличава с активност, динамика, ентусиазъм, младост и сила.
Близо 60% от новите членове на партията са под 30 години.
Улични шествия, промоции в пресата и пропагандни обиколки в провинцията
създаде атмосфера на активизъм и напрежение.
Имаше безброй сблъсъци и ранени хора,
дори мъртви хора, оставени на площада.
Хорст Весел, автобиография.
През февруари 1930 г. една от жертвите ще бъде берлинският студент Хорст Весел.
За последен път, призивът за оръжие е прозвучал!
За битката всички сме подготвени.
Скоро знамената на Хитлер
ще прелети над всички улици.
Времето на робството ще продължи но малко време.
С усърдие, чрез учене, и трябва да кажа от глад,
бавно, призракът на азиатския болшевизъм
прилагани систематично от Версайския договор.
Веднъж взех решението, по-добро знание сега за отмяна.
На 16 ноември 1928 г. за първи път
след забраната за публично говорене в Прусия е отменен,
Хитлер говори в Sportpalast в Берлин,
уж пред 18 000 поддръжници.
За първи път, той използва електроакустична звукова система,
говорене в микрофон.
За първи път, думите му се разбират ясно
във всеки ъгъл на голямо пространство.
Тринадесетгодишен режим,
и в резултат на това просто купчина руини, където и да погледнем в Германия.
Ние признаваме, че инсталираме само една страна вместо всички партии,
тази партия познава само Германия.
Здравей!
Национални другари, победа или поражение,
средната класа е в бедност,
финансите,
така че е типично немско да притежава 30 партии.
Адолф Хитлер също не е завършил училище нито е имал професионално обучение.
От време на време живееше в приюти за бездомни или на улицата.
Той отказа да търси редовна работа.
И до днес изглежда необяснимо че може да дойде на власт.
От нищото,
Хитлер стана фюрер, лидер на германския райх.
Един от най-могъщите мъже на 20 век,
който донесе света до ръба на катастрофата,
и смърт за милиони хора.
Нацията му се прекланяше и го последва сляпо в бездната.
по време на живота си, пазел в тайна произхода и живота си.
Никой не трябва да знае как и кой е бил той.
Съвременници на Хитлер, от раждането до смъртта му,
изпълнете картината.
Кой беше Хитлер?
октомври 1929 г.,
гневна есен след красиво лято,
дъжд и тихо време и нещо задушаващо във въздуха,
и не беше времето.
За първи път на улицата, тор-кафяви униформи.
Себастиан Хафнер, журналист, мемоари.
SPD спечели изборите в Германия през 1928 г
и оттогава ръководи коалиционно правителство с народните партии от средната класа.
Това се разпада една година след смъртта на либералния външен министър
заради вътрешнополитическите различия.
През 1930 г. канцлерът Брюнинг убеди своя президент Фон Хинденбург
да разпусне парламента и поиска нови избори
24 месеца по-рано.
Брюнинг е решен да управлява с помощта на президента,
ако трябва и без мнозинство.
Социалисти националисти сега седяха в парламента.
Възходът на партията вече не можеше да бъде пренебрегван.
Ернст Ниекиш, Националболшевист и противник на Хитлер.
По примера на Италия в края на 1920 г.
движения, които се наричат ​​фашистки набират сила в цяла Европа.
В някои източноевропейски държави,
диктаторски правителства разчитат на подкрепата на такива фракции.
Съюз на фашистите също е установен в Обединеното кралство.
Партийна демонстрация в Манчестър през 1934 г.
сър Осуалд ​​Мозли, основател на Британския съюз на фашистите.
През 1930г. безработицата се е увеличила до 3 076 000,
и националсоциалистите след това увеличи своите депутати до 108,
с гласове от 18%.
По-малко от три години по-късно,
националсоциалистическата партия дойде на власт.
Безработицата е нараснала до 6 014 000.
Новогодишна заповед, 31 декември 1931 г.:
Армията на кафявите ризи се е умножила многократно.
Движението е пострадало голяма кръвна жертва.
Другари, в началото на т.г.
Благодаря ти за всичко сте постигнали през изминалата година
чрез всеотдайна работа и саможертвени битки.
Можете да влезете в Нова година с радостна увереност,
горд от постигнатото през 1931 година.
Адолф Хитлер.
След вътрешнопартийна дискусия в Мюнхен на 2 февруари,
Адолф Хитлер решава да бяга в първия тур на гласуването
на президентските избори в Германия от март 1932 г.
Дневник: Берлин, 16 февруари 1932 г.
Каква странна държава в който президентството
трябва да се реши между Thalmann, Хитлер или Хинденбург.
Теа Стърнхайм, колекционер на произведения на изкуството и автор.
Отново беше политика на толерантност когато ГСДП попита своите избиратели
да гласуват за Хинденбург и колко вярно ги следваха.
Голо Ман, син на Томас и Катя Ман.
Дневник: понеделник, 29 февруари 1932 г.
Кой ще спечели?
Хенриета Шнайдер, икономка.
Полет на предизборната кампания април 1932 г.
Скоро Хитлер е потънал в мрачна апатия.
Той просто седеше там, гледайки мрачно през прозореца,
памуци в ушите му.
Пълен контраст с радостната ръка екстровертен маниер, Tempelhof.
Когато вратата на самолета се отвори рязко,
Хитлер се измъкна и веднага се хвърли в позата на фюрера.
Там той стоеше, гологлав, изправен и неусмихнат,
вдигна ръка за поздрав.
Сефтън Делмър, британски кореспондент на Daily Express в Берлин.
Дневник: Ваймар, 10 април 1932 г.
неделя…
Втори тур на гласуване на президентските избори в Германия.
Хинденбург най-накрая беше избран вместо Хитлер.
Хари Граф Кеслер, публицист и дипломат.
През юни 1932г.
Франц фон Папен, от името на президента на Райха фон Хинденбург,
сформира десен консервативен кабинет която е без мнозинство в парламента.
Новият канцлер надява се на подкрепата на Хитлер
и според исканията на Хитлер,
— попита президентът на Райха за свикване на нови парламентарни избори
на 31 юли.
Дневник: 31 май 1932 г.
Лоте идва в неделя.
Тя планира пътуване с Карл до Вестерланд.
Вчера Брюнинг подаде оставка.
Сега какво?
Хенриета Шнайдер.
Героят на Таненберг, героят на германската република,
имаше тъп дух,
сприхав фелдмаршал със своята здрава съвест.
С истинска германска сляпа лоялност,
той предаде благочестивия канцлер на когото дължеше властта си.
Брюнинг беше уволнен.
Неговият наследник, ср либерален генерал фон Шлайхер,
скоро беше обект на диви интриги.
Клаус Ман, син на Катя и Томас Ман.
Твърде дълго,
бяхме доволни със смях и шега
за художника Хитлер.
Карл Цукмайер, немско-австрийски драматург.
Дневник: неделя, 31 юли 1932 г.
Омразата на партиите е ужасна.
В десет часа, изборите започват без Вилхелм.
Той страда от невралгия.
Хенриета Шнайдер.
Триумфът на националсоциалистите на изборите през юли 1932 г
е Пирова победа.
Дневник: Изборни резултати от 1 август 1932 г.
Спечелихме малко място, Марксизмът спечели много.
Сега трябва да вземем властта и да заличи марксизма.
И по двата начина, Хитлер също е на това мнение.
Няма да получим абсолютно мнозинство по този начин.
Йозеф Гьобелс.
Както почти всички големи партии в Райхстага
искат да свалят правителството на Фон Папен.
Президентът на Райха фон Хинденбург се разпуска новоизбраният парламент през септември
и свиква нови избори за 6 ноември 1932 г.
На германските избори през ноември 1932 г. NSDAP спечели 11,75 милиона гласа,
SPD имаше 7,25 милиона, и KPD около 6 милиона.
Заедно и двете работнически партии бяха много по-силни от нацистите.
Манес Шпербер, австрийски писател и член на KPD по това време.
Много левичари вярваха, че Хитлер никога нямаше да се възстанови от тази неуспех
и беше престанал да бъде заплаха.
Кристофър Ишъруд, британски американски писател.
1 януари 1933 г.
Тази вечер Хитлер беше в добро настроение и приказлив като в старите времена.
Преди да си тръгне той добави към записа си в книгата за гости:
В първия ден на Новата година…
Тогава той ме погледна и каза: с потиснато вълнение.
Тази година ни принадлежи.
Ернст Ханфщенгъл, ръководител на Бюрото за външна преса на NSDAP.
След като Хинденбург беше решил срещу канцлера Брюнинг,
президентът обърна внимание
към силите на великите коалиция аграрно-тежка индустрия,
които действат с Хитлер срещу Брюнинг, неговите естествени съюзници.
Той възприе тяхното мнение за Хитлер.
Реконструкция и по-нататъшно разширение
на великия земеделец и властови позиции в тежката индустрия,
трябваше да бъде взето напред.
Но властта не трябваше да се прехвърля към националсоциализма.
Ернст Ниекиш, журналист и националболшевист.
Дневник: понеделник, 30 януари 1933 г.
Елза се върна от училище с вика "Хайл Хитлер".
Тогава познавахме Хитлер най-накрая стана канцлер на Германия.
Хенриета Шнайдер.
Фрагмент от произведения филм използвайки ранен филмов процес Agfacolor.
Показва хиляди екстри пресъздаване на факелното шествие
през Бранденбургската врата.
Трябва да напомня на зрителите от 30 януари 1933 г.
Че нацистите са врагове.
Врагове за мен и всичко скъпо за мен.
Не бях нито за миг грешен за това.
Където сбърках беше колко ужасно враг, в който биха се превърнали.
Себастиан Хафнер.
Повечето от неговите министри бяха членове на Германската национална народна партия.
Той напълно презираше партията
и беше убеден, че един ден ще го направи да може да се отърве от тях.
За да можете да изпълните това,
той постави едно условие с което се съгласи и германският президент.
Искаше властта да нареди нови избори.
Ернст Ниекиш.
Реч в берлинския Спортпаласт, 10 февруари 1933 г.
Не мога да се откажа от себе си на моята вяра в моя народ,
и стои твърдо зад убеждението че най-после ще дойде часът
когато милионите които днес ни проклинат ще застанат до нас,
и с нас ще приветства новото, трудно извоювано и мъчително придобита немска нация
които създадохме заедно.
Новият германски райх на величие и сила,
слава и справедливост.
амин
[Аудио на немски]
Адолф Хитлер, райхсканцлер.
Изборите за Райхстаг на 5 март,
са последните горе-долу свободни избори в германския райх.
На улиците, дисидентите са тероризирани от SA.
Ужасът, който се усещаше навсякъде се намеси в свободните избори,
но повлия резултатите само леко.
Манес Спербер.
На изборите NSDAP печели от високата избирателна активност от 88,8%,
набира 43,9%.
Трябва да направи коалиция с Германската национална народна партия.
Повечето германци не искат парламентарна демокрация също.
Демократическите партии явно остават в малцинство
защото 12,3% от избирателите дават гласовете си за комунистите.
12 март 1933 г., прессъобщение.
Службата на Райхстага
изпрати новоизбраните членове покана за откриващата сесия.
Според директива,
комунистическите членове на събранието не им е изпратена покана.
Вестник Vossische Zeitung.
Правителството на Райха не възнамерява щатите чрез този упълномощаващ акт.
Но…
Два дни по-късно седях в Kroll Opera House,
не като депутат от Райхстага,
Аз бях наблюдател.
На 23 март 1933 г. Бях свидетел на заседанието на Райхстага
в който Законът за разрешаване беше приет с 441 гласа "за" и 94 "за".
Артур Аксман, член на ръководството на Хитлерюгенд.
Това не променя лицето на комунизма и организациите, свързани с него.
С така наречения Закон за разрешаване,
Хитлер иска извънредни правомощия за себе си и своето правителство,
като по този начин проправя пътя за диктатура.
Социалдемократите бяха единствените членове да гласуват против Закона за разрешаване.
[Аудио на немски език].
Но уязвим не означава непочтен.
Въпреки моето убеждение, че социалдемократите са се провалили...
[Аудио на немски език].
Не останах без впечатление от речта на Велд.
Артур Аксман.
Нашата свобода и нашия живот може да бъде взето, но не и нашата чест.
Член първи от закона описва трансфера
на законодателните правомощия от парламента до кабинета.
Законодателната и изпълнителните власти стават едно.
Парламентът на практика се е саморазрушил.
господа...
От 30 януари м.г.
в Германия е извършена революция,
които в нашата история
един ден ще бъде правилно наречен националната революция.
Очевидно е, че исторически процес като това трябва,
както във всяка битка,
да бъде придружен тук и там от жалко явление.
Той пренебрегна Конституцията с конституцията,
и така спечели битката за неограничена власт в първия и решаващ кръг.
Луц Граф Шверин фон Крозик, министър на финансите.
Всеки, който не се бори срещу хитлеристката държава
ефективно го обслужва.
Естер, графиня на Шверин, земевладелец от Източна Прусия.
Аз, като естествен страхливец, надарен с мъчително въображение,
държа устата си затворена.
Мари Луиз Кашниц, писател, бележки.
Хората се вкопчват в живота.
Можеш да се съгласиш с него,
но можете също да запазите нисък профил и станете невидими.
Алдер Шефър, писател.
Писмо от затвора 7 юни 1933 г.
Знаете този затвор изобщо не ме депресира.
Какво всъщност можех да правя навън в момента?
Премахнете тъжните погледи на работниците
с унизено сърце и отпуснати рамене,
и им кажи че и аз не мога да го променя.
По-добре е да си външно несвободен
и навътре в бъдещето с горда душа.
Юлиус Лебер, депутат от СДП в Райхстага.
Първите импровизирани концентрационни лагери се управляват от SA,
и след това са поети от СС на Химлер, по този начин се създава държавата SS.
На победния митинг в Нюрнберг в началото на септември 1933 г.
Началник на щаба на SA, Ернст Рьом
е най-известният партиен лидер след Хитлер,
и явно негова дясна ръка.
Rohm показва своята лоялност на Хитлер публично.
Насаме обаче
той остро критикува Хитлер за политиката му спрямо германската армия.
Благодарение на инстинкта си за власт, Хитлер е готов да повярва на слуховете
разпространявани от опоненти на могъщия шеф на SA
че лидерите на SA, със своите 4 милиона членове,
планират преврат.
Дневник: Берлин, 24 юни 1934 г.
Политически, мирише.
Никой не знае защо точно.
Предстои борба за власт между SA и SS.
Ерих Ебермайер, писател.
Различията в мненията между Рьом и Хитлер,
особено относно въпросът за германската армия ескалира.
Пред ръководството на SA,
Рьом най-накрая призовава германската армия да бъде включен в командването му.
Дневник: неделя, 1 юли 1934 г.
Бунт на лидерите на SA в Мюнхен с Рьом начело,
Самият Хитлер помага за арестуването на бандата и ги застреляха.
Хенриета Шнайдер.
На 2 юли м.г.
Хитлер обявява официален край на чистката,
в който разстреляни са между 150 и 200 души.
Рьом беше една от последните жертви.
Разстрелян е на 2 юли 1934 г.
Ханс Франк, министър на правосъдието на Бавария, и юридически директор на Райха.
За да смаже предполагаемия бунт на Рьом, Адолф Хитлер използва услугите на СС,
чиито лидери са довели полицията, почти изцяло под тяхно командване.
SS, който беше преди все още свързан със SA,
е възнаграден за убийствената си служба.
На 20 юли 1934 г. Хитлер постановява:
С оглед на големите услуги на SS,
особено във връзка със събитията от 30 юни 1934 г.
С настоящото ги насърчавам към самостоятелна организация
в рамките на NSDAP.
Адолф Хитлер.
С това Хитлер е изковал решаващото оръжие на неговата държава.
СА става фолклорен клуб за NSDAP.
Хитлер се закле, че само 77 души е бил екзекутиран.
Беше неизбежно че някои са застреляни случайно,
като Вили Шмид в Мюнхен например.
Есесовците бързаха да стрелят първият Уили Шмид, който успяха да намерят
без съдебно производство.
Трябва да вземете предвид колко Уили Шмид бяха в Мюнхен.
Фриделинд Вагнер, внучка на Рихард Вагнер.
Дневник: Берлин, 1 август 1934 г.
На обяд, карахме до баните Халензее.
Хората са дружелюбни и миролюбиви.
Дори младите изглеждат добре възпитани тук.
Вестник Berliner Zeitung публикува бюлетин в 8.30 тази сутрин.
Състоянието се влошава,
пулс по-слаб,
така че краят е близо.
Тази смърт не идва в подходящ момент.
Ерих Ебермайер.
Вестникът съобщава следното за смъртта на Хинденбург.
Правителството прие следния закон
което се обявява с настоящото.
Офисът ще бъде обединен с този на канцлера,
което означава цялата власт на президента
отива при фюрера и канцлера Адолф Хитлер.
Калвин Шилд, пенсиониран пастор,
Дневникът на Баленщед.
Дневник: сряда, 17 октомври 1934 г.
Направен е закон.
Хитлер ще остане лидер на германския народ за цял живот.
Хенриета Шнайдер.
Магическата формула, поръчана от фюрера.
Фюрерът желае.
Фюрерът приема.
Фюрерът забранява, или фюрерът разрешава,
стана напълно нов, легитимиран метод на власт
да издава директиви който анулира всички съществуващи форми
на държавния живот в Германия.
Ханс Франк.
Пристигане в Мюнхен около 8:00ч и отиде в Хофбройхаус,
което беше много интересно.
Хитлер изглежда популярен тук, както беше Мусолини в Италия.
Джон Кенеди, студент, пътуващ из Европа: дневник.
Първоначално какво ме изненада беше, че повечето германци,
доколкото можех да видя,
изглежда нямаше нищо против че свободите им са били отнети,
че толкова много от тяхната прекрасна култура беше унищожен,
или скоро се разбра, за да бъде сигурен че на заден план
там дебнеше терорът на Гестапо и страха от концентрационните лагери.
По-голямата част не изглеждаше излишно загрижен
със случилото се на няколко комунисти,
социалисти, пацифисти, предизвикателни свещеници и пастори,
и на евреите.
Уилям Ширър, кореспондент до Universal News Service в Берлин.
Отпътуване за Кьолн през Франкфурт.
Всички градове са много привлекателни
показващи, че скандинавските раси със сигурност изглеждат по-добри от латините.
Германците наистина са много добри.
Джон Кенеди: дневник.
Трябваше да мисля много за коментарите на обикновена берлинчанка на средна възраст.
Тя каза, че е ходила на всички церемонии и застана близо до мястото, където минаваше фюрерът,
но тя така и не успя да го види защото винаги, когато се приближи,
очите й се напълниха със сълзи.
Ерик Корте, Началник отдел, МВнР.
Хитлер изглеждаше скромен,
средна класа,
по-скоро скучен и самосъзнателен,
все пак със странна нежност и привлекателна безпомощност.
Марта Дод, дъщеря на американския посланик Уилям Дод.
Насаме, и ние, като лични бодигардове,
принадлежат на личния му живот,
той беше неусложнен.
Рохус Миш, телохранителен полк на SS.
Прост живот на долната средна класа не му беше трудно.
Привлече много емпатия.
Това му даде голяма заслуга за други непопулярни решения.
Иначе простият му маниер също имаше ясни политически намерения.
Той често подчертаваше:
Ако съм прост и непретенциозен, тогава обкръжението ми трябва да е помпозно.
По този начин моята простотия изглежда още по-силен.
Алберт Шпеер, Kransberg-Protokolle.
Гьоринг беше станал дебел и извън форма, изглеждаше смешен във фантастичните си униформи
и любовта му към медалите и отличията.
Неговата алчност за земни блага превърна го в мошеник.
Робърт Кулондре,
който е бил посланик в Берлин през есента на 1938 г.
написа това от всички зловещи приятели на Хитлер,
той все още беше най-добрият.
Пол Стелин, военновъздушен аташе и френското посолство в Берлин.
Многократно е предлагано
че Хитлер е имал непоклатима вяра в старите си другари.
До Райхсмаршала беше загрижен,
това предположение е вярно, за съжаление.
Хайнц Гудериан, командир на 2-ра танкова дивизия.
до края на вечерта, разказваше вицове за Гьобелс и Гьоринг.
Знаете ли разликата между Гьобелс и Гьоринг?
Той попита и когато никой не можа да отговори, той сам разгада загадката.
Гьобелс е максималното количество глупости човек може да изрече за един час.
Гьоринг е максималната сума от ламарина
човек може да виси на гърдите си.
Фриделинд Вагнер.
Берлин, ноември 1937 г.
През ноември ловното изложение е открит от Райхмайстор Хънтър Гьоринг.
Силно чуждестранно участие допринесе за неговия успех,
предизвиква сензация в Берлин
и впечатляващи гости от цял ​​свят.
Нашите френски сънародници дойдоха на тълпи.
Пол Стелин.
Той осъди елегантните страсти на неговите възвишени колеги,
като лов или конни надбягвания.
Това бяха последните останки на феодалното управление на князете.
Той много им се подиграваше.
Алберт Шпеер.
Злият дух на Хитлер беше Гьобелс.
Ернст Ханфщенгъл.
Същата вечер, Видях Гьобелс за първи път.
Малък човек с прекалено голяма глава върху детското тяло.
Беше изненадващо грозен.
Неговият дефект, плоскостъпие,
едва намалял антипатията, която събуди.
Той обаче беше много интелигентен,
и след Хитлер, най-добрият оратор в партията.
Пол Стелин.
Не ме интересува какво мислят хората, и ще кажа това открито,
Гьобелс беше интересен човек, Никога не съм го харесвал.
Беше опасен само към края.
Зара Леандър, шведска певица и актриса.
Той беше в състояние да разпознае недостатъците и слабостите
на националсоциалистическата система.
Не беше достатъчно смел да ги посочи на Хитлер.
пред Хитлер, той беше като Гьоринг и Химлер,
малко човече.
Хайнц Гудериан, генерал-майор.
Реч в Мюнхен, 14 март 1936 г.
С увереността на сомнамбул,
Следвам пътя белязано от съдбата за мен.
Адолф Хитлер.
Дневник: неделя, 16 март 1935 г.
Вечерта чухме прокламация към германския народ от д-р Гьобелс.
В отговор на осиновяването двегодишна военна служба във Франция,
Хитлер представи задължителна военна служба в Германия.
Ликуване в Берлин.
Хенриета Шнайдер.
Интервю с Уорд Прайс, кореспондент на Daily Mail,
17 януари 1935 г.
Познавам ужасите на войната.
Никакви печалби не могат да компенсират за загубите, които носи.
Виждал съм тази война не е най-висшата форма на блаженство,
а напротив.
Свидетел съм само най-дълбокото страдание.
Следователно, мога съвсем откровено да заявя,
Германия никога няма да се разпадне мирът от само себе си.
Адолф Хитлер.
Видях табела на вратата на магазина,
„Кучета и евреи не се допускат.“
Едгар Фойхтвангер.
Дневник: неделя, 15 септември 1935 г.
По радиото тази вечер, те обявяват резултата
от днешните резолюции в Райхстага.
Тоест законите за което депутатите от NSDAP са се съгласили,
антиеврейските закони.
Брак между арийци и неарийци е забранено.
Карл Винселет, пенсиониран.
Сега предлагам на Райхстага приемането на законите,
който ще ви бъде прочетен от другаря президент на Райхстага Гьоринг.
И зад трите закона стои партията и зад него германската нация.
Бракове между евреи и граждани с немска или родствена кръв е забранено.
Нашият Фюрер, нашият спасител и създател.
Sieg Heil! Sieg Heil! Зиг Здравей!
Дневник: Берлин, 10 декември 1935 г.
Законът за генетичното здраве, или е приет закон за стерилизация,
и предвижда обширни прегледи и тестове
за сгодени двойки преди да се оженят.
Ако нещата продължават така, скоро ще имаме раса на супермени.
До тук, няма признаци това да се случи.
Ерих Ебермайер.
Преди края на Седмицата на културата, Отново бях в самолет.
Дори от въздуха,
Можех да видя масата от хора вътре в партийни сгради на Zeppelinfeld.
На връщане от летището,
топлината на кипене на този униформен публичен фестивал
внезапно ме обгърна.
Маршова музика, колони от хора, въртящ се прах,
знамена със свастика на всички възможни и невъзможни места,
и тротоарите са кафяви от хора.
Пол-Ото Шмид, главен преводач в МВнР,
преживявания.
Маршът отне четири часа.
Той протегна дясната си ръка в нацисткия поздрав,
буквално през цялото време.
След това го попитах как успя да го направи.
Неговият отговор: сила на волята.
Невил Хендерсън, британски посланик в Германия.
Всеки път забелязвах колко омагьосани изглеждаха хората,
лицата им, изпълнени с почти библейска преданост когато видяха Хитлер.
Сякаш в делириум, протегнаха ръце
и го поздрави с писъци и викове хейл.
Пол-Ото Шмид.
През годините процедурите на Нюрнбергските митинги са канонизирани.
Формата, както Хитлер се изразява на Алберт Шпеер
в дебрифинг на партийния събор през 1938 г.
трябва да бъде необратим ритуал.
Докато е жив,
канонизацията би осигурила негов потенциален наследник,
със заимстваната от Хитлер харизма и се превръща в литургия на Третия райх.
В петък, 11 март 1938 г.
Австрийско радио предаване лека музикална програма.
Беше 7:45 вечерта когато дикторът внезапно го прекъсна.
Канцлерът щеше да говори.
каза Кърт Шушниг че за да се избегне кръвопролитие,
той ще капитулира пред желанията на Хитлер.
Той завърши речта си с думите,
„Бог да пази Австрия“.
Д-р Едуард Блок, семейният лекар на Хитлер,
написана в американско изгнание на 15 март 1941 г.
Освен неговата решителност да въведе всички тевтонски раси в Райха
както е толкова ясно описано в Mein Kampf,
Хитлер имаше две причини да желае да погълне Австрийската република.
Това отвори вратата на Чехословакия
и по-просторните портали от Югоизточна Европа до Германия.
Уинстън Чърчил, Втората световна война.
Ако все още се твърди днес че Хитлер окупира Австрия
против волята на австрийците,
това не съвпада с моите наблюдения.
Фриц Видеман, адютант на Адолф Хитлер.
Речта на Хитлер от балкона на Хабсбургския дворец:
Като фюрер и канцлер на германската нация и Райха,
докладвам преди историята,
влизането в моята родина в Германския райх.
На 25 март 1938 г.
Хитлер започва последната предизборна кампания в живота му.
Хитлер иска да потвърди анексията на Австрия на референдум.
Той оценява 80% ще гласува в подкрепа на това в Австрия.
Той е повече от изненадан когато вечерта на 10 април,
се обявяват резултатите от референдума.
99,75% са гласували за аншлус, повече отколкото в Стария Райх.
Той наистина е много самотен, няма късмет с жените.
Той е твърде мек с тях, а жените не харесват това.
Имат нужда от мъж, който да го управлява.
Йозеф Гьобелс: дневник.
През октомври 1938г.
Уили Форст застрелва Белами в UFA Studios в Берлин.
Реч пред Нацистката женска лига в Нюрнберг.
Имаше време, когато либерализмът се бори за равни права на жените,
но лицата на германките и на момичетата им липсваше надежда.
Те бяха мрачни и тъжни от днес.
Днес виждаме безброй сияния, смеещи се лица.
Адолф Хитлер.
Знаеше, че може да има произволен брой жени.
Той отказа, защото не знаеше, както каза на шега,
дали са го облагодетелствали като райхсканцлер или като Адолф Хитлер.
Алберт Шпеер.
Що се отнася до Ева Браун, никой извън вътрешните кръгове на партията
и СС знаеха за нея до последната година на войната.
Чарлз Бюли, Ирландски извънреден пратеник в Берлин,
1933 до 1939 г.
Лично Хитлер беше много мил.
Ева Браун го обичаше много и той я обичаше.
Херта Шнайдер, приятелка на Ева Браун.
Дневник: 18 ноември 1934 г.
Не искам вината да е моя ако вече не ме харесва.
Ева Браун.
От няколко месеца през 1934 и 1935 г.
Ева Браун си води дневник.
Дневникът включва периода когато прави опит за самоубийство,
вероятно за да накара Хитлер да се обвърже с нея.
Дневник: 11 март 1935 г.
Само ако никога не го бях срещал.
в отчаяние съм, Пак си купувам сънотворни.
Той има нужда от мен само за определени цели, нищо друго не е възможно.
Когато казва, че ме обича, той го има предвид само в този момент.
Ева Браун.
Това беше, когато Ева Браун направи първия си опит за самоубийство.
Този акт на отчаяние трогна Хитлер дълбоко.
Криста Шрьодер, Личен секретар на Хитлер.
Политически тя нямаше представа.
Често сте чували Ева Браун да се оплаква,
"Не знам нищо, всичко се пази в тайна от мен."
Хитлер беше свикнал към характера на приятелката му,
но той не се поддаде на всичко, което искаше.
Тя беше подчинена на много строги правила.
Когато танцуваше, го правеше тайно защото Хитлер не обичаше танците.
Криста Шрьодер.
Усилията, които направихме със съпругата ми за насърчаване на Хитлер
да вземат частни уроци по танци не се увенчаха с успех.
— Не — каза той категорично.
За един държавник, танците са недостойно занимание.
Всички тези топки са чиста загуба на време.
Освен това, валсът е твърде женствен за мъж.
Това е точно тази Валс мания това ме накара да мразя толкова много Виена,
и как е допринесло до падането на Хабсбургската империя.
Ernst Hanfstaengl от 1937 г. в изгнание.
Хитлер поддържа неговия публично спартански начин на живот
в околностите не без значение лукс.
В допълнение в частния му апартамент в Мюнхен,
той също има резиденция в Алпите на Оберзалцберг.
Незабелязано от обществеността, той натрупва състояние за милиони.
Нямам никакви наличности.
Не притежавам акции в никоя компания.
Не печеля дивиденти.
Адолф Хитлер в работите на Круп, Есен, 27 март 1936 г.
Министерството на финансите на Райха
заявява, че Хитлер вече не е длъжен да плаща данъци
поради конституционното му положение.
От 1934 г. Хитлер вече не го прави.
Когато трябваше да вземе големи решения, той отиде до Оберзалцберг.
Тук животът беше насочен на личните му нужди.
Сергии около Оберзалцберг,
спиране в малки къщи за гости, даде му, както той каза,
вътрешния мир и увереност да вземат решенията
което изненада света.
Алберт Шпеер.
Не е пил и капка алкохол и никога не е ял месо.
Той не пушеше.
Неговият аскетизъм беше истински а не изкуствено.
Ханс Франк.
Един от присъстващите попита своя лекар дали здравето на райхсканцлера
го принуди да спазва такава строга диета,
и той отговори, че неговите спартански навици бяха главно по психологически причини.
Густав Манерхайм, финландски фелдмаршал.
Между другото, фюрерът се опита да развали удоволствието на месоядците от храната им.
Въпреки че не искаше да обърна всеки към вегетарианство,
той изведнъж започна да говори колко ужасно минаваше през кланица.
Гертрауд Траудл Юнге, Личен секретар на Хитлер.
Той каза, че се наслаждава на месо предизвика желание за алкохол.
От друга страна, алкохолът стимулира пушенето.
Ето как един порок водеше до друг.
Никотинът, според него, дори по-лошо от алкохола.
„Той си играеше с идеята за пълна забрана на пушенето
в цяла Германия.
Кампанията ще започне с череп и кръстосани кости
отпечатан върху пакета цигари.
Криста Шрьодер.
Хитлер се ръководи от идеята че ще му бъде даден само кратък живот.
Моето лично последно завещание.
Берлин, 2 май 1938 г.
В случай на моята смърт, Разпоредих останките ми да бъдат погребани
в дясното слепоочие от вечния Божи дом.
Моят ковчег трябва да прилича на другите.
Цялото ми имущество ще бъдат оставени на партията.
До фраулайн Ева Браун, Мюнхен,
доживотна издръжка от 1000 марки на месец.
На сестра ми Анджела, Дрезден,
доживотна издръжка от 1000 марки на месец.
На сестра ми Паула, Виена,
доживотна издръжка от 1000 марки на месец.
На моя доведен брат Алоис Хитлер, еднократна сума от 60 000 марки.
До моя доверен Юлиус Шулте, еднократна сума от 10 000 марки
и пожизнена месечна пенсия от 500 марки.
Назначавам господаря на хазната като изпълнител на това завещание.
В случай на смъртта му Мартин Борман.
Адолф Хитлер.
Адолф Хитлер също не е завършил училище нито е имал професионално обучение.
От време на време живееше в приюти за бездомни или на улицата.
Той отказа да търси редовна работа.
И до днес изглежда необяснимо че може да дойде на власт.
От нищото Хитлер стана фюрер, лидер на германския райх.
Един от най-могъщите мъже на 20 век
който донесе света до ръба на катастрофата
и смърт за милиони хора.
Нацията му се прекланяше и го последва сляпо в бездната.
по време на живота си, пазел в тайна произхода и живота си.
Никой не трябва да знае как и кой е бил той.
Съвременници на Хитлер, от раждането до смъртта му,
изпълнете картината.
Кой беше Хитлер?
Успял е да плени неговите хора използват мистична лента
това дори не е зависимо за Националсоциалистическата партия
което му помогна да влезе във властта.
Често имам възможността да изпитате това,
всъщност във всички социални кръгове.
Робърт Кулондре, френски посланик в Берлин,
1938 и 1939 г.
ПРЕВОЗНИТЕ СРЕДСТВА СПРИ! ГРАНИЧНА МИТНИЦА
Grabów се намира близо до германската граница.
Винаги, когато стигнахме до границата, няколко от групата се отцепиха,
избяга през границата, и целуна германската земя.
По-късно го научих тези деца са били етнически германци
които са отгледани да обичат Германия.
НЕМСКИ И СВОБОДНИ - ИСКАМЕ ДА БЪДЕМ!
Рут Елиас, чешка еврейка.
Дневник, понеделник, 12 септември 1938 г.
Вечерта чухме затварянето на партийната конвенция в Нюрнберг.
Адолф Хитлер се обади на президента Бенеш.
Ако судетските немци не бъдат защитени, ние знаем какво трябва да направим.
Бог да пази съществуващия мир.
Дневник, вторник, 27 септември 1938 г.
Хитлер говори на германския народ снощи.
Ако Бенеш не приеме предложението му, ще се нанесем на 1 октомври.
Това означава война.
Дневник, сряда, 28 септември 1938 г.
Утре среща в Мюнхен между Хитлер,
Даладие, Чембърлейн и Мусолини.
Хенриет Шнайдер, икономка, Източна Прусия.
Въпреки суровостта
и безпощадност Мислех, че видях в лицето му,
Останах с впечатление, че тук беше човек, на когото можеше да се разчита
когато даде думата си.
Невил Чембърлейн, британски министър-председател,
писмо до сестра си.
Дневник, петък, 30 септември 1938 г.
Преговорите в Мюнхен са имали щастлив край.
Чехите трябва да се изтеглят на Судетите утре.
Хитлер, нашият принц на мира.
Хенриет Шнайдер.
Геният на фюрера и решимостта му да не се свива,
дори в лицето на войната, отново постигнаха победа
без използване на сила.
Алфред Йодл, генерал-майор.
В Мюнхен неуспешният пуч от 1923 г беше отпразнуван с голяма помпозност.
СС маршируват из целия град.
Радиото съобщи смъртта на дипломата.
Едгар Фойхтвангер.
[Аудио на немски]
Здравейте есесовци!
Хайл Хитлер!
Кълна ти се,
Адолф Хитлер
лоялност и храброст.
В понеделник, 7 ноември 1938 г.
17-годишният без гражданство Еврейско момче Гриншпан
отива в немското посолство,
иска да говори с един от съветниците,
е отведен при дежурния съветник vom Rath,
и го застрелва.
Grynszpan описва мотива за деянието като желание за отмъщение
за своите събратя по вяра, за полските евреи, изгонени от Германия.
Валтер Тауск, немски евреин, Бреслау, дневник.
След традиционен марш до Feldherrnhalle,
на социална вечер на партийни лидери на НС и стари другари,
Йозеф Гьобелс обявява смъртта на Ернст фон Рат.
Отивам на партиен прием в старото кметство.
Много зает.
Докладвам въпроса на фюрера.
Той нарежда: „Изтеглете полицията“.
„Евреите трябва поне веднъж да се почувстват народния гняв“.
Йозеф Гьобелс, дневник.
Дневник, ноември 1938 г.
През нощта който носи новината за смъртта,
избухва погром в цяла Германия.
Всички синагоги горят.
Прозорците са изпочупени във всички еврейски магазини,
унищожени стоки, и апартаментите са разбити.
Хиляди мъже евреи са арестувани и затворени в концентрационни лагери.
Кете Колвиц, художник и скулптор.
Когато този сегмент от населението, което не е взело участие
или като полиция или SA се събуди след фаталната нощ
и видя разрушението което се е случило,
разгърна се последователност което неговите инициатори не са очаквали.
Безпогрешно, дълбоко чувство на депресия и срамът обзе обществеността.
Хората казаха, че ме е срам, че съм германец.
Рудолф Бинг, Германски еврейски бизнесмен, Нюрнберг.
Дневник, 6 декември 1938 г.
Издаден е бойкот срещу евреите в целия Райх.
Забраната срещу евреите в Берлин важи за всички театри,
кина, кабарета, концертни и лекционни зали, музеи, панаири,
радио кулата, Deutschlandhalle и Sportpalast.
Освен това, всички на открито и закрити басейни,
както и от Wilhelmstraße и Fössestraße
до Паметника на Райха и Zeughaus.
Ерих Ебермайер, писател.
Преследван от нацистките власти, около 120 000 германски и австрийски евреи
успяват да напуснат родината си до началото на Втората световна война.
Дневник, 1 януари 1939 г.
Нова година.
Нека бъде година на мир.
Теа Стърнхайм, колекционер на произведения на изкуството и автор.
На 13 февруари 1939 г. Хитлер казва на няколко уверени
че възнамерява да предприеме действия срещу чехите в средата на март.
Германската пропаганда се коригира съответно.
Дневник, Берлин, 14 март 1939 г., през нощта.
Чуждестранните медии съобщават че чехословашкият президент Хача
днес пристигна в Берлин и е приет от Хитлер.
В крайна сметка това означава ли война?
Ерих Ебермайер.
Междувременно, Аз се заех с транскрипцията
на изявлението само от няколко реда, четейки:
Чехословашкият президент заяви че доверчиво е поставил съдбата
на чешкия народ и страна
в ръцете на фюрера на германския райх.
Фюрерът прие тази декларация
и изрази намерението си за вземане на чешкия народ
под закрилата на германския райх
и гарантирането им автономно развитие
от техния етнически живот подходящи за характера им.
Пол-Ото Шмид, преводач на Адолф Хитлер.
В продължение на три часа,
Хитлер проведе дискусия с президента на Чехословакия.
Всички знаехме това ставаше въпрос за война или мир.
Изведнъж вратата се отвори.
Хитлер се втурна и обяви,
„Хора, добри новини!“
„Хача подписа споразумението.“
„Ще сляза долу като най-великият германец в историята."
Криста Шрьодер, Личен секретар на Хитлер.
Писмо до Елизабет Вагнер, 15 март 1939 г., вечерта.
Фюрерът отиде с колата в Прага в четири часа този следобед.
Той е отседнал в Пражкия замък.
Сутринта ще има парад.
Така мечтата му е изпълнена.
Едуард Вагнер, артилерийски генерал.
Таен доклад на посланик Юзеф Липски в Берлин.
Всички са в очакване по-нататъшни стъпки от Хитлер.
Обикновено се предполага че след анексирането на Мемел,
той трябва да продължи напред на исканията за споразумение с Полша.
Преди всичко превземането на Данциг и коридора.
Решенията на тези въпроси
ще бъдат посрещнати с разбиране и признание от германския народ.
Феликс Дечевски, полски генерален консул.
Писмо до жена му, Вита Саквил-Уест, 20 април 1939 г.
Има прекъсване на кризата, което ме кара да се притеснявам.
Това е едно от най-лошите неща с това напрежение.
Ако Хитлер не направи нищо, всички ставаме неспокойни,
и ако направи нещо, всички се плашим.
Харолд Никълсън, член на парламента, Национална партия на труда.
Лятото беше към своя край.
Времето беше топло и знойно, и многобройните кафенета на Данциг,
бирени и винени градини бяха пълни с германци
забавляват се въпреки всички приказки за предстояща война.
Беше трудно да забременея на такива хора, които отиват на война
или предизвикване на война за тях.
Уилям Ширър,
кореспондент на Колумбия Система за излъчване в Берлин.
13 август 1939 г., Оберзалцберг,
Пол-Ото Шмид, преводач на Адолф Хитлер.
Хитлер беше напълно настроен за война.
— Британците са виновни за всичко.
„Поляците трябва да научите сериозен урок."
„Демокрациите са по-ниски от Германия и никога няма да се бие."
Беше повтарящата се основна бележка от речите на германския диктатор.
Следващият ден, италианският външен министър Чиано
беше получено в Бергхоф.
Хитлер говори следното изречение на това събитие:
„Твърдо съм убеден че нито Англия, нито Франция
ще влезе в обща война“.
На 19 август м.г. Кете и Ерих Хюзер от Лайпциг
започват медения си месец с разходка с кану по река Одер
в горна Силезия Racibórz.
Те вземат камерата на Ерих.
За 12 дни младоженците от Лайпциг гребете по Одер.
През това време Адолф Хитлер тласка континента към световна война.
Дневник, Париж, 19 август 1939 г.
Обява на немско-рус пакт за ненападение.
Теа Щернхайм.
В края на юли, с одобрението на Хитлер,
външен министър фон Рибентроп и държавния секретар фон Вайцзекер
постави основите за споразумение със Съветския съюз,
което включва и преграждането на Полша и балтийските държави.
Хитлер бърза защото вярва в есенните дъждове
ще предотврати моторизирана война в изостанала Полша.
На 19 август м.г. Сталин приема предложението на Хитлер
с две ръце, след като Хитлер предложи
разделяне на Балтика в сфери на влияние.
Отбелязах това ако Рибентроп пътува до Москва,
означава Русия кани Хитлер да нападне Полша.
Ернст фон Вайцзакер, държавен секретар във външното министерство, мемоари.
Телеграма до германския канцлер, Хер А. Хитлер, 21 август 1939 г.
Благодаря ви за писмото.
Надявам се, че нем.-съв пакт за ненападение
ще бъде повратна точка и сериозно подобрение
в политическите отношения между нашите страни.
Й. Сталин.
Адресирано до главнокомандващите на военните, 22 август 1939 г.
Ставаше ми ясно че спор с Полша
може да се случи в неблагоприятно време.
Ето основата за тази констатация.
Зависи основно от мен, върху моето съществуване, върху моите политически способности,
тъй като е факт, че вероятно никой никога няма да има доверието
на целия германски народ, както и аз.
В бъдеще, вероятно никога няма да има мъж
който има повече власт от мен.
Следователно присъствието ми е от голяма стойност,
но мога да бъда елиминиран по всяко време от престъпник или от идиот.
Адолф Хитлер.
Задушаващо влажни дни пълен със страх и очаквания.
Много спокоен.
Сега само няколко коли, но влакове.
Тренира почти без почивка.
Подсвиркване пронизително.
Нищо не можеш да направиш.
Не мога да мисля или чувствам нищо друго освен
няма война.
Мари Луиз Кашниц, автор, бележки.
На 30 август г. Кете и Ерих Хюзер достигнаха делтата
на река Одер и Щетин, пристанището.
Правителствени круизни кораби са закотвени тук,
поставени под защитата на Червения кръст като болнични кораби.
Два дни след медения месец пристигане в Щетин,
започва Втората световна война.
Ерих Хюзер става войник на 1 септември.
Дневник, сряда, 30 август 1939 г.
Следобед, войските, оборудвани за война, преминаха с часове,
насочвайки се към границата.
Полша обяви мобилизация.
Хенриет Шнайдер, Източна Прусия.
Частен военен дневник, генерал Франц Халдер.
Исканията на фюрера на военното ръководство.
Унищожаване на Полша се равнява на елиминиране на неговата жизнена сила.
Не става въпрос за постигане конкретна линия или нова граница,
а за унищожаването на врага.
Средствата са от малко значение.
Притеснително е да се види размера на отговорността
че той носи и приема.
Едуард Вагнер.
Съобщение от командира на Вестерплате Полуостров до щаба на полския флот
в Гдиня, 1 септември 1939 г., 04:50.
В 04:45 ч. бронираният крайцер Шлезвиг-Холщайн
откри огън на Вестерплате с всичките си оръдия.
Баражът продължава.
Хенрик Сухарски, Майор от полската армия.
Сутринта, 10 часа, заседание на Райхстага.
Хитлер изглежда смъртоносно сериозен.
За първи път в сива униформа, членовете на парламента стават мълчаливо.
Тогава Хитлер говори без бележки, описвайки събитията от последните дни.
След това идва изречението.
„От 5:45 сутринта, ние отвръщаме на огъня."
Рудолф Йордан, провинциален лидер на NSDAP.
Обръщение пред Райхстага, 1 септември 1939 г.
„Още веднъж облякох това палто това беше най-свещеното и скъпо за мен."
„Няма да го сваля повече докато победата бъде осигурена,
или няма да преживея резултата."
В ранните часове, 4 часа сутринта на 3 септември,
Бях съответно инструктиран от правителството на Негово Величество
за организиране на среща с министъра за външни работи в 9 ч.
Съответно поставих последния ултиматум
от правителството на Негово Величество до д-р Шмид точно в 9 сутринта,
посочвайки, че освен ако няма задоволителни гаранции
бяха приети от правителството на Негово Величество преди 11 часа сутринта британско лятно време
на окачването на всички германски сили от Полша,
ще има състояние на война между нашите две страни от този час.
Невил Хендерсън, британски посланик в Германия.
Пол-Ото Шмид, главен преводач във Външно министерство, опит.
Тогава взех ултиматумът към канцлерството.
Най-видните хора на Хитлер
бяха събрани в стаята пред кабинета му.
"Какви новини?"
— попитаха тревожни гласове.
Отговорих с повдигане на рамене: „Училището е отменено“,
и влезе в съседната стая, където Хитлер седеше на бюрото си
докато Рибентроп стоеше на прозореца.
аз останах на известно разстояние от бюрото на Хитлер
и бавно преведен ултиматумът на британското правителство.
Когато свърших, настъпи пълна тишина.
Хитлер седеше като вкаменен, просто гледам право напред.
След малко той се обърна към Рибентроп.
"Сега какво?"
Рибентроп отвърна с тих глас:
„Предполагам, че французите ще издадат идентичен ултиматум в рамките на един час."
Тъй като работата ми вече беше свършена, аз си тръгнах
и каза на чакащите извън това след два часа,
ще има военно положение между Англия и Германия.
Гьоринг се обърна към мен и каза:
„Ако загубим тази война, тогава нека небето се смили над нас."
Военен дневник, 13 септември 1939 г.
Кортежът на фюрера профуча.
Видяхме нашия фюрер.
Отиваше на фронта.
Герхард М., войник, Фленсбург.
Около 16 000 членове от германските въоръжени сили умират
и 30 000 са ранени в полската кампания от 1939 г.
Източници съобщават за 68 000 загинали и 130 000 ранени от полска страна.
Десетки хиляди полски цивилни
са убити в хода от петседмичния конфликт.
Дневник, 28 септември 1939 г.
Варшава най-накрая падна.
Планините от трупове трябва да бъдат премахнати.
Руснаците маршируват в Полша
и се движат нагоре до договорена демаркационна линия.
Разпръснати полски дивизии водят героична, отчаяна борба.
Удо фон Алвенслебен, капитан, 16-та танкова дивизия.
На следващия ден във Варшава, войски парадираха пред Хитлер.
Братята Ланчнер го снимат.
Стоях близо до Хитлер и видя как войските го гледат.
Хипнотизиран.
Без изключение те изглеждаха готови да направи всичко за него.
Ако той трябваше да даде заповед, щяха да умрат за него.
Лени Рифенщал, режисьор и актриса.
Фюрерът говори надълго и нашироко относно текущото учредяване
от бившите провинции на Позен и Западна Прусия.
Социалните слоеве, смятан за расово ценен,
може да се германизира.
По принцип, те трябва да изглеждат расово чисти
и имат право наследствено разпореждане.
Специална група от културно наследство ще бъдат създадени.
Тук езикът ще бъде най-важният фактор.
Той каза, че не се интересува в полската интелигенция,
тъй като те бяха поддръжници на полския национализъм.
Герхард Енгел, армейски адютант на Хитлер, мемоари под формата на дневник.
По обяд на 9 май, напуснахме Берлин в голяма тайна
и пътувал на сутринта към Хамбург.
Обърна влака и пристигна в Аахен в 3 сутринта.
Под красиво звездно небе, отидохме с кола до командния пункт
от щаба на фюрера, Felsennest или Rocky Eerie.
Вилхелм Кайтел, върховен главнокомандващ на въоръжените сили, мемоари.
В първия доклад на въоръжените сили
по обяд на 10 май, Бях записал изречението:
Фюрерът лично пое управлението
върховно командване на германската армия, действаща на запад.
Борих се с него половин час относно одобрението на тази публикация.
Той обяви, че иска да остане анонимен
и да не намаляват славата на генералите.
не се отказах, и накрая се предаде.
Вилхелм Кайтел.
Хитлер си взе заслугата за успеха на западната кампания.
Алберт Шпеер, мемоари.
Дневник, петък, 10 май 1940 г.
Сега войната наистина започна.
Чембърлейн се оттегли, и Чърчил го замени.
Един лош човек си отиде, и дойде много по-лош.
Хенриет Шнайдер.
Така през нощта на 10 май м.г. в началото на тази могъща битка,
Придобих главната власт в държавата.
Не мога да скрия, че бях в съзнание на дълбоко чувство на облекчение.
Имах чувството, че вървя със съдбата и че целият ми минал живот е бил
а подготовка за този час и за това изпитание.
Уинстън Чърчил, Втората световна война.
23 май 1940 г.
Направихме го.
Военновъздушните сили унищожава англичаните на плажа.
Аз бях в състояние за да убеди Хитлер да спре армията.
Фюрерът иска това да им е за урок.
Ханс Йешонек, гл на Генералния щаб на ВВС
на Ерхард Милх, Държавен секретар на Министерството на въздухоплаването.
Дневник, петък, 14 юни 1940 г.
Новини в един часа през нощта.
Париж е окупиран от нашите войски без бой.
Знамето се вдига три дни.
Хенриет Шнайдер.
Франция предложи прекратяване на огъня на 17 юни.
Никога не съм виждал Хитлер щастлив като този ден.
Хайнц Линге, камериер на Адолф Хитлер.
Предложението за мир на Франция му беше представено докато той стоеше заобиколен от офицерите си.
Той се плесна по бедрото в оживен жест.
Бяхме отстрани и наблюдавахме сцената който Уолтър Френц също е заснел.
Криста Шрьодер, той беше моят шеф.
Хайнрих Хофман, фотограф.
Кайтел, който беше отнесен от изблик на емоции,
измисли фаталната фраза:
„Мой фюрер, ти си най-великият военен командир на всички времена."
Франц Халдер, началник на Генералния щаб.
Част от нарастващото самообожествяване на Хитлер след първите военни успехи
участва сам в това.
Хитлер беше на върха на властта си.
Той беше господарят на Европа.
Густав Манерхайм, Фелдмаршал на Финландия.
Германия имаше въздушно господство над Европа.
Нахлуване във Великобритания изглеждаше, че се задава.
Ернст фон Вайцзекер.
Няколко дни в английската столица беше всичко, което беше необходимо
да разпознае разликата между Лондон и Париж.
Тук никой не обмисляше капитулация.
Юлиус Дойч, австрийски социалист от еврейски произход в изгнание, мемоари.
Едва след Франция беше изгладена, че Великобритания,
благодарение на нейното островно предимство, развито,
от мъките на поражението и заплахата от унищожение,
национално решение равен на този на Германия.
Уинстън Чърчил.
Дневник, събота, 20 юли 1940 г.
Хитлер говори в Райхстага.
Направи предложение за мир на Англия.
Хенриет Шнайдер.
Мемоари под формата на дневник, 4 ноември 1940 г., Райхсканцлерството.
Неприятна среща в централата, на която присъства Гьоринг,
фон Браухич и Кайтел.
Поради съобщения в английската и друга преса,
фюрерът, за първи път, се съмнява в успехите на Луфтвафе
и стачните цифри.
Фюрерът е видимо потиснат.
Имах впечатление че не знае как да постъпи.
Герхард Енгел.
Фюрерът и върховният главнокомандващ на германската армия,
Главната квартира на фюрера, абсолютно строго секретно само за офицери.
Девет екземпляра.
Второ копие.
Заповед номер 21, Операция Барбароса.
Още преди края на войната срещу Англия,
германската армия трябва да бъде подготвена да свали Съветска Русия
в бърза кампания, операция Барбароса.
По-голямата част от руската армия в западна русия
трябва да бъдат унищожени в смели операции
чрез движения на клещите на резервоара за да се предотврати оттеглянето
на силни бойни части в просторите на вътрешността на Русия.
Адолф Хитлер.
Мемоари под формата на дневник, 18 декември 1940 г.
Заповедта за Барбароса е издадена.
Върховният главнокомандващ на армията ни нареди да разберем
независимо дали фюрерът иска въоръжен бой или е просто блъф.
Според мен самият фюрер все още не знае как да продължи.
Надява се англичаните да капитулират
и не вярва САЩ ще влязат във войната.
Герхард Енгел.
Дневник, понеделник, 9 юни 1941 г.
Тук има голяма операция.
Улиците са пълни с военни от всякакъв вид по пътя си към границата.
Хенриет Шнайдер, Източна Прусия.
Когато решава Източния поход през лятото на 1941 г.
каза той на Ева Браун той трябваше да пътува до Берлин за няколко дни.
Криста Шрьодер.
Когато Адолф чу музиката на Вагнер,
той беше преобразен, тогава той загуби своята ярост.
Стана тих, гъвкав, управляем.
Безпокойството изчезна от лицето му.
Какво го беше трогнало през деня изчезна.
Август Кубизек, приятел от детството.
Музиката на Вагнер стана втора природа за него.
Ернст Ханфщенгъл, до 1937 г. Ръководител на Бюрото за външна преса на NSDAP.
Най-много обичаше операта на Вагнер.
Освен това, симфонии от Бетовен и Брукнер или песни от Рихард Щраус.
От леките развлекателни парчета,
той оцени Прилепа и Веселата вдовица.
Борман доказа своите музикални познания просто като промените записите.
Хайнрих Хофман.
Почти винаги беше един и същи репертоар че Хитлер ги кара да играят.
Единствената популярна песен, разрешена от Хитлер беше магарешката серенада,
които често завършваха концерта.
Гертрауд "Традъл" Юнге, Личен секретар на Хитлер.
Ще чуете това много в близко бъдеще.
Това ще бъдат фанфарите за победата за руската ни кампания.
Харесва ли Ви?
Адолф Хитлер на Алберт Шпеер след изслушване
до първите тактове на Les Preludes от Франц Лист,
руските фанфари, 21 юни 1941 г.
Дневник, събота, 21 юни 1941 г.
От границата идват диви слухове.
Хенриет Шнайдер.
Боен дневник на група армии Север, 22 юни 1941 г.
Начало на нахлуването, 3:05 сутринта
Цялата предна част от армейската група преминава границата.
Хуберт Фрайхер фон Грисенбек, майор.
Луд ли е този Хитлер?
Можеше да се съюзи с английския Чембърлейн
срещу комунистическа Русия
или с комунистическа Русия срещу англосаксонския капиталистически свят,
но той нахлу и в двете.
Да, той е луд.
Слава Богу!
Клаус Ман, репортаж за живота.
Криста Шрьодер.
Всичко започна толкова обещаващо.
През първите два дни във Wolfsschanze, изпитахме бара, стоящ отпред
на голяма карта на Европа и посочвайки Москва, казвайки,
— След няколко седмици ще бъдем в Москва.
— В това няма никакво съмнение.
— Тогава ще вдигна Москва на земята.
— Там ще построя резервоар.
„Името Москва трябва да се изтрие напълно."
Вилхелм Кайтел, Началник на Върховното командване на въоръжените сили
на фелдмаршал Федор фон Бок на 25 юли 1941 г.
Бързият колапс на Русия е от жизненоважно значение за германските интереси
тъй като Русия не може да бъде подчинена.
Фюрерът беше загрижен за тази ситуация и попита притеснено:
"Колко време остава ли ми да довърша Русия,
и колко време ми трябва още?"
Русия, Група армии Юг, писмо, 1941 г.
Това е нашата война, а не като вражеска пропаганда обича да го нарича войната на Хитлер.
Те не познават този Хитлер е един от нас, войник като нас.
Знаем, че би го направил всичко по силите му за нас.
Това ни дава неограничено доверие.
Фюрерът не оставя другар в беда, и когато той не помага,
това е защото имаше нещо по-важно.
Хорст Рохол, полков лекар от Касел.
Дневник, 10 октомври 1941 г., 23:30 ч.
Сега в Русия вали сняг, нещо, с което не можем да се справим добре.
Едуард Вагнер, генерал-квартирмайстор.
Има зима, знаете, в Русия.
В продължение на много месеци, температурата е склонна да падне много ниско.
има сняг, има скреж и всичко това.
Хитлер забрави тази руска зима.
Трябва да е бил много слабо образован.
Всички сме чували за това в училище, но той го забрави.
Уинстън Чърчил.
Дневник, четвъртък, 11 декември 1941 г.
Около 3:00 часа слушахме на фюрера от Райхстага.
Войната с Америка вече е и официална.
Фюрерът ще се погрижи всичко се оказва добре.
Хенриет Шнайдер.
Когато немската армия, изненадана през ужасната зима на 1941-42 г.
заседнал в руския лед и сняг, Хитлер често е бил депресиран,
но както преди, той се надяваше на бърза победа.
„Има само много тънък воал че трябва да проникнем."
— Трябва да имаме търпение.
„Руската съпротива няма да устои.
Криста Шрьодер.
На 17 декември посетих генералите командващ 14-ти и 47-ми танкови корпуси,
както и Седми армейски корпус,
да уча отново за състоянието на войските.
Тримата генерали съобщи, че войските
започваха да има съмнения относно висшето командване.
Черен лед, затрудняващ движението.
Руснаците са подготвени и оборудвани за зимата,
и нямаме нищо.
Хайнц Гудериан, генерал-полковник.
Ханс Халдер, военен дневник, 17 декември 1941 г.
Полунощ, извикан при фюрера:
„Откачането не е изключено“.
„Врагът само направи дълбоки прониквания на няколко места."
„Създаването на тилов ешелон е илюзорно.
„Фронтът страда само в едно отношение."
— Врагът има повече войници.
— Той няма повече артилерия.
— Той е много по-зле от нас.
Адолф Хитлер, устна заповед до група армии Център,
16 декември 1941 г.
Командири, ръководители на звена, и служителите трябва да предприемат лични стъпки
да принуди войските да се ангажират с фанатична съпротива
да запазят позицията си без оглед на вражеските пробиви
на фланга или в тила.
Само с този вид война можем ли да спечелим необходимото време
да получи подкрепление от родината и Запада, който съм наредил.
Дневник, 11 януари 1942 г.
Колко кротко нашите военни комюникета станаха.
Фридрих Келнер, съдебен служител, Laubach Hessia.
Но тежестта на работата и нарастваща загриженост от неуспехи
в хода на войната подкопава здравето на Хитлер.
От зимата на 1941-1942 г. Морел го наблюдаваше ден и нощ.
В крайна сметка Хитлер започна да има мистериозни инжекции почти всеки ден.
Криста Шрьодер.
Дневник, Берлин, 3 март 1942 г.
Отличителни черти на ситуацията.
Допълнителна ерозия на германските сили в Русия.
Бавно по-нататъшно влошаване на икономиката и хранителните ситуации в Германия.
Улрих фон Хасел, дипломат и член на Германската съпротива.
В Ростов на Дон,
се завъртяха няколко вълни на отстъпление през нашия район през лятото на 1942 г.
Резервоарите за петрол бяха отворени, подпалени житни полета,
всичко, за да не паднат в ръцете на врага.
На 3 август 1942 г. Немски скаути изплуваха на мотоциклети.
В рамките на три дни, Германските войски се преместиха в Приволное.
Съветските войски бяха разпръснати.
Отвъд Налчик бариерните звена работят да изпълни заповед номер 227 от Сталин.
Нито крачка назад.
Михаил Горбачов, ученик.
Военен дневник, 30 юли 1942 г., ден 404.
В носа на река Дон, западно от Сталинград,
Шеста армия от група армии Б участва в ожесточена битка,
и в момента ситуацията е неясна.
Франц Халдер.
Исках да дойда на Волга, до конкретно място и конкретен град.
Адолф Хитлер, обръщение към традиционния събор
в мюнхенския Bürgerbräukeller, 9 ноември 1942 г.
На 11 септември ми наредиха да се явя на фронтовия щаб при Хрушчов.
Казаха ми да поема 62-ра армия.
Заповедите ми бяха да защитавам Сталинград.
След като приех поръчката, Никита Хрушчов ме попита:
— Как го виждаш това?
Казах, че разбирам много добре поръчката.
Ще се опитам да го изпълня.
Или защитавам Сталинград или умирам, правейки го.
Качих се в колата и потеглих към Сталинград.
Василий Чуйков, генерал-лейтенант, Сталинградските протоколи.
Връхната точка на войната беше достигнато.
Нещо невъобразимо надви и най-смелите мечти.
Нордкап, Пиренеите, Сахара, и Волга формира границите
на сфера на влияние, създадено за една нощ.
Разбира се, имало е по-големи империи,
но този включваше Европа и нейните нации.
Нямаше повод за радост.
Знаеше какво ни предстои
тъй като диспропорцията на силите беше очевидно.
Удо фон Алвенслебен, капитан на армията, дневник.
Знаехме, че Хитлер няма да спре
и би запазил хвърляне на военни сили на фронта,
но той усети, че това не е битка за живота, който се води тук
а по-скоро битка до смърт.
Василий Чуйков.
Чувствам се в правото си да изисквам това всеки немски войник жертва живота си.
Адолф Хитлер до Хайнц Гудериан на 20 декември 1940 г., 15:30 ч.
Дневник, неделя, 8 ноември 1942 г.
Фюрерът говори от мюнхенския Hofbräukeller.
Той отново се намеси във военнопрестъпниците.
Американците кацнал в Алжир през нощта.
Хенриет Шнайдер.
Д-р Тео Морел, Личният лекар на Адолф Хитлер,
дневник, 15 декември 1942 г.
Ден на пациента.
Спи лошо заради военното положение.
Профундол.
До самия край, войниците повярваха на обещанието на Хитлер
че ще ги получи извън обкръжението.
Знаех, че това е ужасна лъжа.
Бернд Фрайтаг фон Лорингховен, майор, излетял от обсадата на Сталинград.
Протокол за разпит на затворника Херман Стротман,
подпоручик-адютант на Първи батальон от 79-ти танково-гренадирски полк,
на 1918 г. в Мюнстер, католик.
Мъжете достигнаха границите на своята издръжливост,
и тази граница е достигната на 2 февруари.
Предадохме се спонтанно.
Около шест часа сутринта, Казаха ми, че са дошли руски танкове.
Започнах да плача, излязох от приюта, и оставих оръжието си.
В кой момент е едно позволено да разглежда войната като загубена?
Както виждам, много късно.
Алберт Шпеер, Крансбергските протоколи.
Адолф Хитлер също не е завършил училище нито е имал професионално обучение.
От време на време живееше в приюти за бездомни или на улицата.
Той отказа да търси редовна работа.
До този ден,
изглежда необяснимо че може да дойде на власт.
От нищото Хитлер стана фюрер, лидер на германския райх.
Той беше един от най-могъщите мъже на 20 век,
който донесе света до ръба на катастрофата
и смърт за милиони хора.
Нацията му се прекланяше и го последва сляпо в бездната.
Приживе обаче, пазел в тайна произхода и живота си.
Никой не трябва да знае как и кой е бил той.
Съвременници на Хитлер, от раждането до смъртта му,
изпълнете картината: кой беше Хитлер?
Майка му отиде на литургия с малката Паула всяка неделя.
Не мога да си спомня Адолф да е придружавал майка му на църква веднъж.
Август Кубизек,
приятел от детството на Адолф Хитлер в Линц.
Хитлер нямаше емоционална връзка до църквата.
Мислеше, че християнската религия беше остарял, лицемерен,
и институция за примамване на хора.
Криста Шрьодер, Личен секретар на Хитлер.
Ако хората си мислят, че съм религиозен човек, това не може да навреди.
Адолф Хитлер на фотографа Хайнрих Хофман.
Мога да кажа със сигурност че още преди моето заминаване,
Научих за намерението на Хитлер
да ликвидират пациенти с нелечими болести,
не само нелечими психично болни, в случай на война.
Разсъжденията му бяха такива това биха били ненужни уста за хранене.
Фриц Видеман, личен адютант на NSDAP към Адолф Хитлер
до 19 януари 1939 г.
Мемоари под формата на дневник,
8 август 1939 г.
Днес станахме свидетели на нещо жестоко.
Болер и Борман показаха Хитлер филмът за евтаназията, недостоен живот.
Занимава се с живота и поведението на нелечими психично болни
в редица санаториуми.
Последва дълга дискусия.
Фюрерът имаше грубо отношение.
Ако имаше такова дете,
той би поискал да бъде поставен от мизерията си,
най-вече заради ближните.
Герхард Енгел, армейски адютант на Хитлер.
За много от престъпленията на Адолф Хитлер,
няма документи, които да го потвърждават негова пряка и непосредствена отговорност.
Не е точно така с централно организираното убийство
на умствено увредените, наричана евтаназия.
Някъде в началото на октомври 1939 г.
Адолф Хитлер подписва заповед със задна дата за 1 септември,
деня на началото на войната.
С подписа си,
той упълномощава Philipp Bouhler, началник на канцеларията на фюрера,
и младият личен лекар на Хитлер, Карл Бранд.
Лидерът на Райха Болер и д-р Бранд
са поверени на отговорността за разширяване на правомощията на лекарите
така че пациентите, които,
въз основа на човешка преценка, се считат за нелечими,
може да бъде предоставено убийство от милост след окончателна диагноза.
Адолф Хитлер.
Един ден бяхме изненадани от доклад
че операция по евтаназия беше в ход в Швабия.
Членовете на семейството получиха пепелта с официалното известие
че любимият починал за съжаление почина внезапно
на пневмония или от инфекциозно заболяване.
Чрез грешна комуникация на такива съболезнования
и понякога двойни доставки на урни,
създаде се безредици сред населението и духовенството.
Райнхард Шпици, Австрийски член на SS и NSDAP.
Епископът на Мюнстер, Клеменс Август Граф фон Гален,
намира смелостта да изрази публично мнение.
Проповед в църквата Свети Ламберт, Мюнстер, 3 август 1941 г.
Сега трябва да очакваме бедни, беззащитни и болни хора
да бъде убит рано или късно.
Ти или аз само имам право на живот
стига да сме разпознати като продуктивни от другите?
Ако е законно да се убива непродуктивни членове на общността,
тогава горко на нашите смели войници
които се връщат у дома от война с тежки бойни рани като инвалиди.
Ако принципът, че човек има право да убие своя непродуктивен събрат
се установява и прилага,
тогава горко на всички ни когато остаряваме и следователно непродуктивни.
Клеменс Август Граф фон Гален, Епископ на Мюнстер.
Смелият протест на фон Гален се основава на конкретни критични точки,
и то успешно.
Конфликтът между режима на Хитлер, епископът на Мюнстер,
и други обществени критици е само частично уреден.
Хитлер спира по-голямата част на програмата за евтаназия
за повече от година,
след повече от 70 000 души е бил убит.
В по-малко забележими форми,
отново беше въведена програмата за евтаназия в санаториуми и старчески домове
и се упражнява направо до края на войната.
Фюрерът ми се обади в канцлерството на Райха в 16:00 ч. днес.
Да започнем с,
той прекара цял час в описване кампанията в Полша.
Поляците, само тънък германски слой.
Под това, ужасен запас.
Евреите, най-лошото бихте могли да си представите.
Само тежката ръка на господаря може да управлява тук.
Алфред Розенберг,
директор на Министерството на външната политика на NSDAP.
Два дни по-късно, Ходих във варшавското гето.
Тухлена стена с височина около осем фута е бил построен
около цялата пуста местност
от които всички арийци е бил евакуиран
и в който повече от 400 000 евреи е бил принуден.
Цялото население на гетото сякаш живееше на улицата.
Едва ли имаше квадратен двор на празно пространство.
Както избрахме пътя си през калта и развалините,
сенките на това, което някога е било мъже или жени прелитаха покрай нас
в преследване на някого или нещо,
очите им пламтят с някакъв безумен глад или алчност.
Често минаваме покрай трупове лежат голи по улиците.
Ян Карски, куриер на полското подземие.
За дълго време,
претърсени изследователи и прокурори за окончателна писмена заповед от Хитлер
за убийството на европейските евреи.
Такава заповед от Хитлер
на окончателното решение към еврейския въпрос
очевидно не съществува.
Служебен календар на Хайнрих Химлер.
Бележки от лекции на Химлер.
Главна квартира на фюрера, фюрер, Wolfsschanze,
18 юли 1941 г., 16:00 ч.
еврейски въпрос,
унищожават като партизани.
Преструктуриране на Waffen-SS.
Във всеки случай съм напълно убеден, дори без писмено доказателство,
че изтреблението на евреите се връща към конкретна заповед на Хитлер,
защото е немислимо Химлер и Гьоринг щеше да извърши това
без негово знание.
Николаус фон Белов, Адютант на Луфтвафе на Адолф Хитлер.
Веднага след инвазията на Съветския съюз от Вермахта,
ескадроните на смъртта от 3000 души на Охранителна полиция
и Службата за сигурност на Райха започват своите убийствени операции.
Носи се политическа отговорност с Херман Гьоринг,
на когото Хитлер е прехвърлил координирането на еврейската политика.
Ако ме попитат знаех ли за разстрела на евреите,
Трябва да кажа, че получих поръчка да присъства на разстрела на евреите
като зрител.
Спомням си, че трябваше да бъдем на снимачната площадка в 20:00ч.
Военноморски капитан, Лиепая.
Около обяд един старец от Долна Саксония, Полковник Шаер ме посети.
Сред нещата, за които говори които бяха особено ужасни
беше разстрел на евреи.
Беше му казано от друг полковник, Tippelskirch, вярвам.
Ернст Юнгер, капитан, Париж, дневник.
Видях дълъг, дълбок ров.
Есесовци и латвийска полиция в цивилни дрехи с ленти на ръцете
стояха до него.
Теренът беше обрасъл с храсти, и земята беше пясъчна.
Гледахме около час и половина на изпълнението.
През това време,
бяха докарани три-четири камиона от града до снимачната площадка.
След това жертвите бяха подгонени като добитък от камиона до канавката.
Всеки път петима трябваше да маршируват в един файл в канавката.
Стрелбата се състоя под командването на СС.
Жертвите стояха срещу нас.
Спомням си точно че след залповете,
жертвите рухнаха.
Военноморски капитан, Лиепая.
Писмо до началника на SS и латвийската полиция, Командир на полицията в Рига,
3 януари 1942 г.
Екзекуцията на евреите извършени в рамките на доклада
все още се говори от местното население.
Съдбата на евреите е огорчена много пъти,
и в момента,
чуваш малко хора в полза на тяхното премахване.
Наред с други неща,
циркулира слух че екзекуцията е заснета.
SS и началник на полицията, Лапиер.
Мемоари под формата на дневник.
Мрачно, мрачно настроение.
Фюрерът имаше дълъг разговор с Химлер,
и след това имаше обичайното съответната атмосфера.
Герхард Енгел.
Хитлер никога не ми е казвал нищо за отношението към евреите.
Във външната политика,
темата само възникна когато евреите трябваше да бъдат депортирани
от една или друга страна.
Франц фон Зонлайтнер, член на NSDAP,
и след 1939г. Легационен съветник в Министерството на външните работи.
Адолф Хитлер се обърна традиционното събиране
в мюнхенския Bürgerbräukeller на 8 ноември 1942 г.
Спомняте си заседанието на Райхстага на което декларирах
че ако юдаизмът си представи за момент
че може да доведе до международна световна война
за изтреблението от европейските раси,
резултатът няма да бъде изтребването на европейските раси,
но изтреблението на евреите в Европа.
Винаги съм бил подиграван като пророк.
Безброй много такива който се смееше в момента
днес вече не се смеят.
Тези, които още се смеят сега може би няма да се смее още дълго.
Danziger Vorposten ежедневник,
13 май 1944 г.
Евреите отбелязват големи загуби в други региони на Европа.
Основните райони на еврейското заселване които намерихме в Полша,
като тези във Варшава и Люблин,
днес са неутрализирани.
Селищата на един и половина милиона евреи в Унгария
в момента се разглеждат по подобен начин.
Така само в тези страни, пет милиона евреи са елиминирани.
В други европейски страни,
дългогодишни държавни мерки срещу еврейството също нарастват.
Вилхелм Льобсак,
Провинциален директор на пропагандата на NSDAP в Гданск, Западна Прусия.
По време на военен брифинг около есента на 1944 г.
шефът на пресата на Райха Дитрих излезе с английски доклад.
В тази вестникарска статия,
твърдеше се, че руснаците са взели немски концентрационен лагер
на име Майданек.
Снимките показват стелажи
на които голям брой гребени можеха да се видят,
добре подреден както биха очаквали да видят чужденците
в немска институция.
Текстът каза това хората са били унищожени тук.
Дитрих представи докладът на пресата до Хитлер.
Стояхме там със затаен дъх да чуя какво ще каже.
Отговорът беше бърз.
Това са ръцете на белгийските деца отсечени по време на Първата световна война.
Това не е нищо друго освен вражеска пропаганда.
Вярвам, че цитирах Изявлението на Хитлер е правилно.
Във всеки случай всички изпитахме облекчение.
Франц фон Зонлайтнер,
след 1939 г. легационен съветник във Външно министерство.
На третия ден от войната, Бях ранен близо до Гродно.
Когато дойдох на себе си,
имаше много ранени легнал на земята.
Бяхме оставени на милостта на немските войници.
След известно време тези, които можеха да се движат бяха закарани нататък.
Другарите ми ме хванаха под мишниците
защото тези, които паднаха веднага бяха разстреляни.
Дмитрий Дмитриенко.
От февруари 1938 г.
Адолф Хитлер е бил върховен главнокомандващ на армията.
В това си качество,
той е отговорен за масовите убийства на съветските военнопленници.
Докато един до три процента умират англо-американски затворници,
около 50% от затворниците от Червената армия загиват.
От приблизително 5,3 до 5,7 милиона Войници на Червената армия в немски плен,
2,5 до 3,3 милиона умират.
Оценките варират.
Даваха храна само на гробокопачите.
Лагерът беше създаден в гъста борова гора.
Одраскахме кората с пирон и така се хранихме.
След малко, цялата гора беше изядена.
Борис Шеремет.
Командването на армията е напълно наясно на ситуацията
и оправдава гладуването на съветски затворници.
През ноември 1941г.
когато началниците на щабовете на източните армии кажете на генерал-квартирмайстора
от които се нуждаят армиите Съветските затворници като работници,
но че гладуваха в лагерите той заявява:
Военнопленници които не работят трябва да гладуват.
Работещите военнопленници могат, в някои случаи се хранят с армейски провизии.
Едуард Вагнер, генерал-квартирмайстор.
Писмо до Вилхелм Кайтел.
Съдбата на съветските военнопленници е трагедия с огромни размери.
По-голямата част от тях са гладували или умрял от излагане на времето.
Алфред Розенберг, министър за окупираните източни територии.
Вилхелм Кайтел, Началник на Върховното командване на въоръжените сили.
Такива съмнения принадлежаха на войнишките концепции на рицарската война.
Тук имаме работа с разрушаването на една идеология.
Поради тази причина одобрявам и подкрепят тези мерки.
продължавам да чувам което Хитлер не би могъл да знае
за всичко.
Това са чисти глупости.
Знам от лични наблюдения и забележки на Хитлер
че знаеше всичко.
Хайнц Линге, камериер на Адолф Хитлер.
До 1940 г.
Хитлер изглеждаше по-млад отколкото беше в действителност.
След това обаче той остаря доста бързо.
До 1943 г. външно изглеждаше на възрастта си.
По-късно бързото му физическо влошаване беше очевидно.
Професор д-р Ханс Карл фон Хаселбах, заместник-лекар на Адолф Хитлер.
Смъртта на човешко същество изобщо не го притесняваше.
Той виждаше хората като връзките в дълга верига,
и той разгледа първата връзка да бъде себе си.
Децата бяха в неговите очи, само потенциала
с което по-голямото или по-малко жилищно пространство
на един народ беше измерено.
Криста Шрьодер.
Смешните редници.
Войниците, които срещнах не са били последователи на Хитлер
и само служеше на фюрера без желание,
но всички одобряваха войната като незаменим феномен на живота.
Войната е най-голямото усилие че не можете да избегнете.
Тази картина беше дълбоко вкоренена в тях.
Вилна Щурм, журналист и писател.
Дневник, понеделник, 26 юли 1943 г.
Мусолини подаде оставка.
Говори се, че е болен.
Снощи Хамбург, Есен и Кил бяха бомбардирани отново.
Хенриет Шнайдер.
Докато се стараех за установяване на ценни цели
за Хитлер и генералния щаб на военновъздушните сили,
нашите врагове предприеха пет големи атаки само в един голям град, Хамбург.
Въпреки че това действие противоречи всички тактически съображения,
имаше катастрофални последици.
Алберт Шпеер.
Дневникът на пилота на изтребителя Ханс Аренс,
който е роден през 1921 г. и убит в бой на 21 февруари 1944 г.
Първата нощ на ужас на 25 юли ще остане незабравим за нас
и мнозинството от всички жители на Хамбург.
Лично аз се радвам че преживях всичко.
като войник,
това доведе до крайна решителна омраза на нашия враг.
Писмо до Георг Цимерман, войник в Норвегия, от майка си.
Хамбург, 28 юли 1943 г.
Скъпи Георг, все още сме живи, но Хамбург де факто вече не съществува.
Няма останала къща, просто планини от развалини.
Целите улици са блокирани.
Мъртвите тела не се спасяват.
Непроницаем дим, дим и пожари все още горят навсякъде.
Разпадът е в ход.
Вече няма полиция, нищо.
Хамбург е загубен завинаги.
Магдалена Цимерман.
Когато пътувах до Бардини от Бабелсберг,
Срещнах един познат във влака.
Беше преживял всичко това в Хамбург като противовъздушен войник.
Миришеше толкова силно на трупове
че не можете да получите вонята от носа ти.
Над Хамбург бяха пуснати листовки
с цитати от военните речи на Хитлер и Гьоринг,
без никакви коментари.
Ерих Кестнер, писател, военен дневник.
Хамбург, 30 юли 1943 г.
моя Ханеле,
думите не могат да изразят през какво преминаваме тук.
Правителство, което не може да защити жените си а децата е просто престъпно.
Моя Ханеле, ако можех да чуя само една дума от теб и Георг.
Твоята майка,
Магдалена Цимерман.
Когато пътува до Бавария до Бергхоф,
или централата на фюрера,
той отиде с влак със затъмнени прозорци през нощта
така че той не беше изправен с опустошенията от бомбардировките.
Бернд Фрайтаг фон Лорингховен, капитан.
През цялата война, Адолф Хитлер никога не е посещавал бомбардиран град.
Алберт Шпеер.
Д-р Тео Морел, Личният лекар на Адолф Хитлер.
Дневник, 23 септември 1943 г., 20:15 ч.
Преглед след вечеря.
Силен метеоризъм, спазми от възбуда,
стомахът показва повишено образуване на мазнини.
Предписана диета.
Той се възхищаваше на Морел и неговото изкуство,
и той беше, в известен смисъл, зависим от него и неговите лекарства.
Алберт Шпеер.
Новогодишна прокламация, 1944 г.
Годината 1944 ще бъде трудна и тежки изисквания към всички германци.
Чудовищните събития от войната ще се доближи до криза тази година.
Ние сме напълно уверени, че ще издържим.
Адолф Хитлер.
Дневник, 27 май 1944 г.
Впечатление на един все по-разрушаван Берлин:
опустошителен.
По същото време,
Берлинчани седят на слънце на столове
сред развалините и отломки на еспланадата,
все едно е мирно време.
Улрих фон Хасел, дипломат, и член на Съпротивата.
Дневник, 9 май 1944 г.
Пациент А, тензионно главоболие от лявата страна,
треперещи крака поради възбуда.
Нашествието е неизбежно, но къде?
Д-р Тео Морел.
Плутократичният свят на Запада
може да предприеме неговият заплашен опит за кацане
когато си поиска.
Ще се провали.
Заповедта на Адолф Хитлер към Вермахта.
На Хитлер е казано за десанта сутринта на 6 юни.
Той изрази облекчение при получаване на първия отчет
и каза, че вече е възможно да победи врага.
Николаус фон Белов, Адютант на Луфтвафе на Адолф Хитлер.
Убеждението на германците
че няма да атакуваме в преобладаващото тогава време
беше категоричен фактор в степента на изненадата, която постигнахме.
В сектора на Омаха, бдителна вражеска дивизия, 352-ра,
което заявиха затворниците е бил в района
за маневри и отбранителни учения,
представляват някои от интензивните бият се на това място.
Дуайт Д. Айзенхауер, американски генерал,
Върховен командващ съюзническите сили в Европа.
Хайнц Линге, камериер на Адолф Хитлер.
Сред навиците на Хитлер,
което въпреки нашите усилия, не може да бъде поправено,
беше, че той продължаваше да пита часа,
преди всичко по време на войната.
Принципно винаги спирам в пет без 12.
Адолф Хитлер през ноември 1942 г.
На 20 юли 1944 г.
Получих заповед да се подготвя за преместването на оперативното звено
от Mauerwald до Zossen, южно от Берлин.
Беше горещ летен ден в Източна Прусия.
Мауервалд се намираше само на 20 километра
от Wolfsschanze,
където избухна бомбата на Щауфенберг около 12:45 ч.
Бернд Фрайтаг фон Лорингховен.
Помня гръм комбиниран с ярко мигащ пламък,
и в същото време гъст дим.
След няколко секунди пълна тишина, Чух някой да вика.
Вероятно е бил фелдмаршал Кайтел.
Къде е фюрерът?
Хайнц Бухолц, стенограф в централата на Wolfsschanze.
Имаше възбудени обаждания за лекар.
Избухна бомба.
Нищо не се случи на шефа, но хижата беше взривена до небето.
Криста Шрьодер.
Хайнц Линге.
Когато пристигнах, видях Хитлер.
Той ме погледна въпросително с големи очи и се взря в тревожното ми лице.
Със спокойна усмивка той каза:
Линге, някой се опита да ме убие.
Дневник, петък, 21 юли 1944 г.
Радиото предава подробности за нападението.
Бомбата е поставена от Клаус фон Щауфенберг.
Около един часа,
- проговори фюрерът за да докаже, че е оцелял.
Какво щеше да стане ако фюрерът беше умрял?
Войната щеше да свърши,
и щеше да има революция в Германия.
Хенриет Шнайдер.
Неговата увереност, неговата вяра в победата, неговата увереност,
но и неговото властно съзнание и заблуди за величие
вече надхвърли всички граници на разума.
Траудъл Юнге, личен секретар на Хитлер.
Личен военен дневник, 7 октомври 1944 г.
Сутрешен брифинг.
Начало на атаката за Източна Прусия и Будапеща.
Дълга дискусия с Гьоринг.
Станция 12 тежка противовъздушни батареи веднага
за защита на щаба на фюрера.
Кайтел предлага преместване в Берлин, но Хитлер е против.
Вернер Крайпе,
Генерал на авиаторите, Началник-щаб на Луфтвафе.
В първите дни на ноември 1944 г.
ние се преместихме от Wolfsschanze защото руснаците бяха наблизо.
Траудъл Юнге.
Германия беше под силен натиск.
В края на 1944г. производството на оръжия спадна рязко.
в капан на изток, югоизток, юг и запад,
Германия беше стратегически обкръжена и не можа да се освободи.
Въпреки това Хитлер взе една крайна мярка след друга.
Нацистите потискат без милост най-малкото противопоставяне на техния режим.
Беше ни ясно Германия мобилизира последните си сили.
Въпреки това в края на 1944 г.
Германия все още успя да се защити и оказа сериозна съпротива.
Неговите военни все още се състоеха от около 17,5 милиона мъже,
от които 5,3 милиона са бойни части.
Георгий Жуков, главнокомандващ, първия бял руски фронт.
Само на 19 години, Валтер също беше убит в битка.
Седях на покрива на нашата къща който беше повреден при друга бомбардировка
когато видях пощальона донесе съобщението за смърт.
Леля ми се обади в къщата: Уолтър е паднал.
Смъртта на брат ми беше дълбок шок за мен.
Хелмут Кол, ученик.
Реч пред командирите на дивизии, 12 декември 1944 г.
в Адлерхорст, близо до Зигенберг, Хесен.
Ако страдаме още няколко наистина тежки удари
тогава това изкуствено се поддържа общ фронт
може внезапно да рухне всеки момент, в огромен гръм.
Адолф Хитлер.
Хитлер разкри следното на много ограничен кръг слушатели.
Поради забележима слабост на вражеските сили в района на Айфел,
той реши да започне атаката оттам.
Целта трябваше да бъде Антверпен.
Зигфрид Вестфал, генерал-майор,
началник щаб до главнокомандващия Запад.
На 16 декември 1944 г.
Генерал Брадли дойде в щаба ми да обсъдят начини и средства за преодоляване
нашия остър недостиг в пехотни смени.
Точно когато влезе в кабинета ми,
влезе щабен офицер да докладва за леки пробиви на линията ни.
Беше през същия този район
който германците пуснаха тяхната голяма атака от 1940 г.
Дуайт Д. Айзенхауер.
Забелязани са немски танкове северно от град Люксембург.
Rundstedt е поръчал танковете да напредва през Ардените
на почти същото място когато германците нахлуха през май 1940 г.
Те се насочват отново в същата посока
до бреговата линия на Ламанша към Антверпен
за да спре съюзниците от използването на порта
през които идват основните им доставки.
Стефан Хейм, Ефрейтор от американската армия, писател.
Моето мнение беше, че е необходимо да изиграят последната карта на Хитлер
до максимален ефект.
Като Горка се опитах да получа възможно най-близо до предната част.
Войските настъпват напред бяха в добро настроение,
защото ниско надвиснали облаци предотврати всякаква въздушна дейност.
Бях притеснен че времето ще се разведри.
Алберт Шпеер, мемоари.
Стига времето задържа нашите самолети на земята,
ще бъде съюзник на врага струва много допълнителни дни.
Дуайт Д. Айзенхауер.
Последната ни голяма офанзива на Запад с 300 000 души,
това беше толкова славно успешно в началото, неуспешно накрая
благодарение на десет дни лъчезарно слънце.
Така англо-американците успяха да разгърне смазващо превъзходство във въздуха.
Леон Дегрел, Командир на Wallonien Waffen-SS.
Съюзниците очакваха за да стигне до река Рейн
най-късно до Коледа.
Офанзивата в Ардените предотврати това.
Колко мъже обаче загубиха живота си поради безсмисленото забавяне?
Уолтър Роуланд, индустриалец, комисар по производството на танкове
в Министерството на въоръжението и военно производство.
Рудолф Джордан, провинциален лидер на NSDAP,
Комисар по отбраната, 25 декември 1944 г.
Когато седяхме заедно една слънчева сутрин,
в очите на жена ми се появиха сълзи.
Къде ще бъдем на Коледа догодина?
Това беше зададеният въпрос от майката на нашите деца,
въпросът за съдбата на семейството.
Този въпрос би бил зададен в къщата на провинциалния лидер
и навсякъде другаде в Германия.
бях уплашен,
защото го почувствах отговорът вече не беше убедителен,
но трябваше да остана същия човек:
заместник на Хитлер,
говорителят на Германия се надява до края.
Днес знам че това е вярата в чудо.
В дните след Коледа,
беше ясно, че очакваният успех не би било постигнато.
В края на годината, офанзивата трябваше да се разглежда като провал.
Николаус фон Белов.
Адолф Хитлер, в края на декември 1944 г. на неговия адютант Николаус фон Белов.
Знам, че войната е загубена.
Тяхното превъзходство е твърде голямо.
Предпочитам да сложа куршум в главата ми сега.
Никога няма да капитулираме, никога.
Можем да загинем, но ние ще вземем света с нас.
31 декември 1944 г., Люксембург.
Ти седя там с полупразна чаша в ръка
и се вслуша в дрезгавия глас с безпогрешен акцент.
Два или три пъти, говорещият почти загуби гласа си.
Той също обърка думите си,
но винаги е било така когато се развълнува.
Знаменателен беше гърленият му рев вече не искаше да работи
онази новогодишна нощ.
Стефан Хейм, Ефрейтор от американската армия, писател.
Адолф Хитлер, последно радио обръщение на германския народ.
30 януари 1945 г.
Затова сега обжалвам на целия немски народ
да се препасат с още по-голямо, по-силен дух на съпротива
докато не можем отново, както преди,
поставят на гробовете на мъртвите на тази титанична борба,
венец с надпис: и все пак ти победи.
Затова очаквам всеки германец да изпълни своя дълг до краен предел,
да направи всяка жертва това ще и трябва да се изисква.
13 февруари 1945 г.
Моделът на Линц най-накрая е завършен.
Обширният модел за развитието на бреговете на река Дунав
сега беше поставен в един от големите, ярко тонирани мазета
на новото канцлерство.
Когато заведох Адолф Хитлер в тази стая,
той стоя дълго време само гледайки,
сякаш претоварен според общото впечатление.
Преместих прожектора на позицията от слънчевите лъчи следобед.
Сега му беше представена перспективата как би изглеждал неговият град на Дунава
в пенсионирането си.
Херман Гислер,
Главен строителен инспектор за преустройството на град Линц.
Не мина и ден
когато правителствените квартали не са били нападнати.
Когато бомба избухна наблизо,
бункерът лежи в подпочвените води залюля се забележимо.
Светлината започна да трепти,
затова Хитлер повиши тон сякаш в сън.
Това беше близо.
Тези бомби можеха да ни ударят.
Беше забележимо уплашен и не се чувстваше в безопасност.
Криста Шрьодер.
- Комплект за първа помощ за въздушна атака. -Средата на март 1945г.
- Аптечка за въздушна атака. -Хитлер прехвърля почти всички дейности
до бункера под Канцлерството.
Оттогава той рядко вижда дневна светлина.
Някъде в средата на март,
Ева Браун пристигна в канцлерството на Райха.
Хитлер даде всичко от себе си за да я накара да се върне в Мюнхен,
но тя го каза ясно че нейното място е до Хитлер
и никой не би могъл да промени решението си.
Рохус Миш, телефонист в бункера на фюрера.
Винаги се споменаваше 20 април 1945 г
като датата на последните снимки и филмови сегменти на Хитлер
и делегацията на Хитлерюгенд.
Това не е вярно.
Те са от друга рецепция на делегация от Хитлер.
Това се случва на 20 март 1945 г.
Артур Аксман, лидер на Хитлерската младеж.
-Правилно или криво, отечество мое. - Между 3:00 и 4:00 ч.
11 април 1945 г.
Изведнъж се чуха викове.
Те ставаха все по-шумни и по-шумни.
Излязохме навън, за да открием причината.
Някой извика: Виж, портата!
Кривата свастика беше изчезнала.
Нещо бяло се развя на пръта на знамето.
Възхитителната победна минута,
за които нашите немски другари е чакал 4453 дни и нощи,
най-накрая беше там.
Вечерта, пристигна американска пехотна част.
Томас Геве, немски евреин и затворник в Бухенвалд.
12 април 1945 г.
Няма да е приятно за слушане.
Предлагам да ви разкажа за Бухенвалд.
Стигнахме до главната порта.
Затворниците се струпаха зад жицата.
Там нахлу около мен зловонна миризма.
Мъже и момчета се протягаха да ме докоснат.
Бяха в дрипи и останки от униформи.
Смъртта вече бе белязала много от тях,
но се усмихваха с очите си.
Едуард Мъроу, радио кореспондент на CBS News.
На 21 април нашите войски достигнаха пръстенът на аутобана в Берлин.
Този успех създаде благоприятни условия да огради тотално фашистката столица.
Василий Чуйков, генерал.
Този ден видях Хитлер само за кратко.
Шефът още не можеше да повярва че руснаците са били пред портите.
Рохус Миш.
Цехлин, Мекленбург.
Около 23:50 Хитлер се обажда.
Той изнася кратка лекция за ситуацията и завършва с тези думи.
Ще видите, руснаците ще пострадат
най-голямото и кърваво поражение в тяхната история
пред вратите на Берлин.
Карл Колер, началник на Генералния щаб на Луфтвафе.
22 април 1945 г.
Тази дата бележи края на Третия райх за мен.
Германският Вермахт капитулира на 8 май 1945 г.
Въпреки това, на 22 април, неделя,
Хитлер капитулира.
Рохус Миш.
На 22 април м.г.
присъствахме на доклада за състоянието в обичайното време следобед.
Разпознах веднага че облаци тежки като олово
бяха висящи над стаята.
Вилхелм Кайтел, Началник на Върховното командване на въоръжените сили.
мемоари.
Вече взех решението си.
Няма да напусна Берлин отново.
Ще защитавам града докрай.
Или аз водя битката около столицата на Райха
или ще загина с войниците си в Берлин и умрете в битката
за символа на Райха.
Адолф Хитлер.
По време на конференцията за състоянието, който беше силен и бурен,
Хитлер най-накрая изрече вълшебното изречение
и оттогава го повтаря на всички
който пълзеше около бункера невярващо.
-Нюрнберг, градът на партийните митинги. — Войната е загубена.
Рохус Миш.
Гертрауд Траудл Юнге.
В малкото преддверие, Хитлер стои неподвижен.
По дистанциран и командващ начин, той вика:
Преоблечете се веднага.
След час ще дойде самолет и ще те отведе на юг.
Всичко е загубено, безнадеждно загубено.
Ева Браун се приближава до Хитлер,
хваща двете му ръце,
и казва усмихнато и утешително, сякаш говори на тъжно дете:
Въпреки това, вие знаете че оставам тук с теб.
Няма да бъда изпратен.
Очите на Хитлер започват да светят
и той прави нещо че никой никога не е бил свидетел,
дори и най-доверените му приятели и помощници.
Той целува Ева Браун по устните.
Германската армия се разпадна пред очите ни.
Уинстън Чърчил.
Мракът и гибелта започнаха да се разпространяват в целия бункер.
Артур Аксман.
Фюрерът идва при мен, стиска ми ръката и ме пита:
Почина ли си малко, детето ми?
Бих искал да продиктувам нещо.
Вземете стенографската подложка.
Гертрауд Траудл Юнге.
Моето лично завещание.
Както не съм смятал
че мога да поема отговорността за сключване на брак
през годините на битка,
Сега реших, преди края на моята земна кариера,
да вземе момичето, което, след много години вярно приятелство,
навлезе в практически обсадения град по собствено желание
за да сподели нейната съдба с мен като моя съпруга.
По собствено желание, тя отива като моя жена с мен в смъртта.
Това, което притежавам, принадлежи, доколкото има някаква стойност,
към партията, ако това вече не съществува, на държавата.
Трябва ли и държавата да бъде унищожена, не е необходимо друго мое решение.
Подписано, Берлин, 29 април 1945 г., 4:00 сутринта
Адолф Хитлер.
30 април 1945 г.
Имах близък контакт с Монке, командирът на Цитаделата.
Монке често беше с войските на първа линия.
На 29 април той докладва на Хитлер че на север,
руснаците бяха на кратко разстояние от моста Weidendammer,
на изток в Lustgarten,
на юг близо до Потсдамер Плац и Министерството на въздухоплаването,
и на запад в Тиргартен.
Това бяха само няколкостотин метра от канцлерството.
Когато Хитлер го попита: Колко дълго можеш да издържиш?
Той отговори: Двадесет до 24 часа най-много.
Артур Аксман.
На 30 април 1945 г. около обяд м.г.
Борман ми каза че решението на Хитлер вече е твърдо.
Тогава Хитлер ми каза че сега ще се застреля
и че Фройлайн Браун също ще отнеме живота й.
Телата трябваше да бъдат погребани.
Той ме възложи да направи необходимите мерки.
Ото Гюнше, адютант от СС на Хитлер.
Моето политическо завещание.
Умирам с щастливо сърце
в лицето на неизмеримите дела и постижения
на нашите войници на фронта, нашите жени у дома,
постиженията на нашите фермери и работници,
и усилията, уникални в историята, на нашите младежи, които носят моето име.
Преди всичко задължавам ръководителите на нацията и тези под тях
да спазва стриктно расовите закони и да предложи безпощадна опозиция
на отровителя на всички народи, международно еврейство.
Издадена в Берлин, този 29 април 1945 г., 4:00 сутринта
Адолф Хитлер.
Не може да има и най-малко съмнение че Адолф Хитлер отне живота му
във Фюрербункера на райхсканцеларството в Берлин
на 30 април 1945 г.
със собствената си ръка, а именно чрез изстрел в дясното слепоочие.
Причина за смъртта, Районен съд 2, Берхтесгаден,
8 декември 1956 г.
Valet Heinz Linge докладва часът на смъртта му е 3:50 следобед.
Той казва, че е отбелязал този път
от часовник на дядо в преддверието на кабинета на Хитлер.
Цитира адютант Ото Гюнше последният му час е 3:30 следобед.
Каза, че си е погледнал часовника.
Не беше нелоялност,
а по-скоро самоубийството му което сложи край на организацията на Хитлер.
Той и неговата организация бяха едно и също,
и така приключи с него.
Този човек, който се издигна от нищото,
се е предложил на Германия
във време, когато беше копнеж за нов магнит.
Той формулира доктрина
базирани на смес от фашизъм и расова теория.
Тоталитарната система му позволи да действа без ограничения.
Механизацията на армията
му даде козовете на светкавични атаки и изненада.
Всичко това доведе до репресии,
и това на свой ред е довело до тези престъпления.
Шарл дьо Гол, мемоари.