Bude císařovnou Francie.
Joséphine, Velká láska Napoleona Bonaparta.
Joséphine byla jednou z žen lidé zvaní Nebešťané
během Adresáře.
Jedna z těch žen který byl mezi muži hitem.
Ona je "to holka" revoluční Paříže.
Všude se tančilo a pilo, a čím víc peněz jsi měl,
tím byly večírky honosnější.
Napoleon Bonaparte se vydává dobýt Evropu.
Po jeho boku krásná Joséphine.
Držela jeho třmen
jak šel cestou na francouzský císařský trůn?
Narodila se s ním do nového života.
Epos, dobrodružství.
Stane se z ní Joséphine.
Píše se rok 1796,
sedm let po vypuknutí francouzské revoluce.
Všichni v pařížské společnosti zná krásné
a elegantní vikomtesa Rose de Beauharnais.
Bohatí a mocní té doby smísit se v jejím salonu,
ale je předurčena stát se slavnou pod jiným jménem.
Napoleon byl ten pravý který jí začal říkat Joséphine.
Byl romantik,
a dal nová jména k ženám, které miloval.
Revoluční vláda teroru právě skončil.
Desítky tisíc zemřít na lešení během tohoto období.
Sotva unikla gilotině,
a potkala Napoleona, když byl ještě poměrně neznámá postava.
Generál, o šest let mladší, na začátku své kariéry.
Napoleon Bonaparte se do ní bláznivě zamiluje,
obléhal její malý palác v Rue Chantereine neúnavně,
dnem i nocí.
Během tohoto období nikdo si nedokázal představit
že korsický generál bude jednoho dne psát světové dějiny.
Pařížané mít vždy svůj vlastní způsob, jak věci dělat.
Když přijde outsider kdo neumí francouzsky,
je automaticky považován za poloblázna.
Napoleon měl korsický přízvuk a udělal všechny související chyby.
Zvláštní pár svatba 9. března 1796.
Kosmopolitní žena okouzlující, elegantní a oblíbené,
a malý, nenápadný, nepohodlný voják.
Koneckonců to byla velmi marnotratná žena která ráda utrácela peníze za oblečení,
šperky a další věci.
Pocházela z nižší šlechty, ale v poslední fázi revoluce,
měla velmi dobré vztahy
s vnitřními kruhy revolucionářů.
Někteří lidé ze šlechty hrál roli v tom, co se stalo,
a to ho fascinovalo.
Co má Joséphine v plánu?
Uvědomuje si že už není tak mladá.
Že má dvě děti.
Že je ve finanční tísni.
Ví, že potřebuje víc než jen ochránce.
Potřebuje manžela.
Všechno jen chladný výpočet.
Zná jen tohoto muže na pár měsíců.
Jednoduše využívá o jeho lásce a vášni?
co si myslí?
Je to bleskurychlá svatba.
Vždycky snila mít oddaného manžela,
a ona to s ním cítí.
Je úplně zamilovaný, rozesměje ji, a píše krásné dopisy.
Patří k těm nejkrásnějším v celé francouzské milostné literatuře.
"Dobrý bože, jak toužím být dnes večer s tebou,"
píše nový ženich zepředu.
A co Joséphine?
Byla ráda, že její manžel odešel,
a mohla se věnovat sama sobě na její luxusní nákupy a tak dále.
Na bojišti si užíval a hltal se vášní pro ni.
Joséphine zůstává v Paříži a věnuje se tomu, co umí nejlépe:
luxus, muži a láska.
Jubilé Impérial je jméno francouzského lidového festivalu
se tu slaví v září 2017 v Château de Malmaison.
Je to Joséphinin venkovský palác u bran Paříže.
Tisíce návštěvníků přijďte uctít Napoleona a Joséphine.
Oživují se velká éra francouzské historie,
ten, ve kterém Napoleonovi vojáci
nesl myšlenky revoluce v celé Evropě.
Účastníci Jubilé nosí šaty Adresáře a Říše.
Scény z Napoleona a životy Joséphine jsou znovu představeny.
Cítím, že ji lidé milují.
Je to neuvěřitelné.
Po dvou stech letech.
Má stejný účinek na lidi jako Lady Dai.
Byla velmi oblíbená.
Dnes, Château de Malmaison je francouzské národní muzeum.
Tady žije Joséphine kdykoli to její rozvrh dovolí.
Vybírá osobně a koupí všechny poklady
v sálech a místnostech zámku.
Milovala luxus a své potěšení.
Byla chytrá.
Bylo jí to prorokováno na Martiniku
že by se stala víc než jen královna.
Joséphine se narodila jako Marie Josèphe Rose de Tascher de La Pagerie
na karibském ostrově Martinik dne 23. června 1763.
Její rodiče jsou z nižší šlechty
a vlastní plantáž na ostrově Antily.
Joséphinino dětství nebyl jako Scarlett O'Hara
v Gone with the Wind.
Ve třech letech musí každý uprchnout.
Její plantáž je zničena hurikánem,
a život je poznamenán brutálním otroctvím.
Joséphine se nikdy neohlédne ve své vlasti s nostalgií.
Miluje barvy, oblečení a kostýmy,
ale nikdy nebude mluvit o ostrově.
Nezjistí, že po tom touží.
ve věku 16 let
Joséphine pluje z Antil do Francie.
Je slíbená jednomu vikomtovi de Beauharnais.
Jedna z Joséphininých tet domluvil sňatek.
Pro Taschers je to skvělý zápas.
Beauharnaisové jsou bohatá rodina.
Její otec okamžitě dává jeho požehnání do manželství.
Těší se k poznání Paříže a šlechty,
koho slyšela takové úžasné příběhy.
Je šťastná, že opouští vzdálený ostrov na samém okraji francouzského území.
Nyní vstupuje srdce starověkého režimu.
Alexandre de Beauharnais je mladý vikomt
který pochází ze starého a velmi vážená rodina.
Joséphine sní o životě luxusu a nádhery,
ale její manželství s vikomtem bude zklamáním.
Alexandre byl krásný muž.
Miloval ženy a byl neuvěřitelně inteligentní,
ale nikdy doopravdy nemiloval Joséphine.
Beauharnais byl typickým představitelem jeho třídy.
Byl to darebák a playboy, jak bychom dnes řekli.
Joséphine podváděl od začátku.
Dal jí dvě děti ale jinak se o ni nestaral.
Vždycky měl přítelkyně a záležitosti s manželkami jiných lidí,
ale to bylo považováno za normální mezi šlechtou.
Opouští krásnou Joséphine většinu času sám.
Její syn Eugène se narodil v roce 1781.
Když jejich dcera Hortense se narodil o dva roky později,
Alexandre je daleko ve francouzských zámořských koloniích.
Tam potká jednoho ze svých bývalých milenců, kdo ho chce zpátky.
Pomlouvá Joséphine
a přesvědčuje ho že Hortense není jeho dcera.
Dvojice se moc nevídá.
Jak mohl mít dvě děti?
Takhle to Joséphine není představovala si svůj život.
Žije v paláci svých manželů v Paříži.
Alexandre většinou cestuje, plýtvá svými penězi,
ale je mu nevěrná?
Alexandre, alespoň
je přesvědčena, že je.
Když se Alexandre vrátí do Francie, vyhodí Joséphine ven.
Musí opustit dům. Tak tehdy fungovaly zákony.
Ona se však brání, demonstruje svůj skutečný charakter.
Najme si právníka, bojuje proti Alexandrovi, používá zákon,
a podaří se mu dokázat že byla pomlouvána.
Vyhraje případ.
Joséphine dostává alimenty, smí si ponechat svůj titul,
nadále žije v paláci v Paříži,
a rozhodne se o sebe postarat od nynějška.
Vyhrála boj, a dokázala toho hodně,
ale společenský život je pro ni těžký.
Přesto se nemůže vrátit na výsluní jako vikomtova manželka.
I když je stále vikomtesou,
je vyloučena ze společnosti starověkého režimu
a není nikdy přijat ve Versailles.
Joséphine je 27 let, krásná žena,
matka dvou dětí a úplně sama.
Nezůstane dole dlouho.
Jedna událost změní vše.
Jejich životy, Francie, Evropa, svět.
Francouzská revoluce.
S bouří na Bastile v roce 1789, Francií se začíná prohánět hurikán.
Vláda feudální společnosti se blíží ke konci,
a monarchie je odsouzena k zániku.
Revolucionáři neměli žádný plán.
Žádný nápad čeho vlastně chtěli dosáhnout.
Všichni začínali jako monarchisté.
Neměli v úmyslu useknout králi hlavu.
Nikdo o tom nesnil.
Dokonce ani postava jako Robespierre
nebo kterýkoli jiný z krvežíznivých chlapů kdo pak povstal, snil o režii.
To byl nakonec výsledek dalšího vývoje
protože král Ludvík XVI. byl takový idiot.
koneckonců velmi důležitou součástí revoluce
podnikli lidé kteří patřili k vyšším vrstvám.
Jeden z těch lidí je Alexandre de Beauharnais,
Joséphinin manžel.
Je to inteligentní muž, tenhle sukničkář, a rychle se adaptuje na novou dobu.
V noci ze 4. srpna 1789
hlasuje pro zrušení o výsadách šlechty,
a Joséphine těží z nového pravidla svého manžela,
i když už není jejím manželem.
Joséphine se začíná vyhřívat ve slávě spojené se jménem Beauharnais.
Joséphine není politička s programem.
Je networkerkou.
Chce vliv.
Dalo by se říci, že žije pohledem ostatních.
Její vliv na ostatní.
Snaží se expandovat které ovlivňují ve všech směrech,
ale problém je, že revoluce postupuje.
Během vlády teroru,
nebylo to radno pohybovat se ve všech sociálních kruzích.
To bude její pád a dokonce ji dostane do vězení.
Postupně, radikálové se prosazují.
Ludwig a Marie Antoinetta zemře na gilotině.
Začínají nejkrvavější měsíce Francie.
Sedmnáct tisíc lidí bude popraveno v průběhu roku a půl.
Vláda teroru byla taková že každý, kdo byl podezřelý
vůbec o čemkoli byl poslán na gilotinu.
Mezi nimi byl Beauharnais,
který seděl na svém venkovském statku a nepohnul se.
Jeho služba revoluci už nezáleží.
Její manžel Alexandre je zatčen z nehorázně malicherných důvodů.
Chtějí z něj jít příkladem.
Brzy po začátku je zatčen vlády teroru.
Snaží se mu pomoci, ale také se dostává do podezření.
Lidé vědí že má přátele, kteří jsou royalisté.
Nakonec je také zatčena a poslán do stejného vězení.
Brzy poté je Alexandre sťat.
Do konce července 1794 Joséphinin život visí na vlásku.
Jednoho rána, ve věznici je předvolání.
Obvykle je to znamení nastoupit do vozíku to míří ke gilotině.
Když uslyší své jméno, omdlí,
ale v ten den, díky bohu výzva byla, aby byla propuštěna.
Vláda teroru skončila.
Robespierre byl svržen.
Joséphininy kontakty se vyplácejí.
Měla velké štěstí ve dvou směrech.
Nejen, že to přežila, ale osvobodila ji madame Tallienová.
Mnozí, kteří stále strádali ve vězení byli osvobozeni madame Tallienovou.
Byla vdaná za Jean-Lambert Tallien,
vlivný muž ve vládě po Robespierrovi.
Měl moc propouštět lidi.
Mohl jen říct, "Pusť je ven," a tak dále,
Ujistili se že se de Beauharnais dostal také ven.
Joséphine se pak stala dobrou přítelkyní pana a madame Tallienových.
Byla v jejich salonu
a byl hned ve společnosti francouzského adresáře.
Je čas Adresáře.
Plesy a ohňostroje nahradily věznice a výbory sociální péče.
Uprostřed těchto slavnostních událostí stojí Joséphine a její nová přítelkyně.
Ten čas přišel po období ctnostné skromnosti
které vytvořil Robespierre.
Bylo to, abych tak řekl, protikyv kyvadla.
Nastal čas pro zhýralost.
Všude se tančilo a pilo, a čím víc peněz jsi měl,
tím byly večírky honosnější.
Tallienové házeli některé z nejhonosnějších večírků,
a Joséphine tam byla vždycky.
Joséphine už je přes 30,
ale i tak je krásná, okouzlující a vzrušující.
Stává se jí co je dnes známé jako "it girl".
Joséphine milovala módu.
Byla jednou z žen lidé zvaní Nebešťané
během Adresáře.
Jedna z těch lehce oblečených žen který byl u mužů hitem.
O to důležitější pro ni bylo, protože už byla poměrně stará,
a musela se nalíčit velmi dobře je potěšit.
Muži milují Joséphine,
a Joséphine miluje a poslouchá muže.
Vojenští důstojníci a politici se stanou jejími přáteli
a mít s ní poměry.
Joséphine byla úspěšná kvůli těmto přátelstvím.
Je to velmi inteligentní žena
a těží z mnoha příležitostí které existují po vládě teroru,
především pro krásné ženy kteří vědí, jak jednat s mocnými muži.
Myslím na Barrase, jeden z ředitelů.
Paul Barras je nejmocnější muž ve francouzském adresáři.
Pomáhá Joséphine získat zpět jmění svého manžela.
Lidé si dlouho mysleli Barras byl Joséphinin milenec.
díky němu, mohla se vrátit do vysoké společnosti.
Je to stejný starý příběh.
Nebylo by to možné bez muže.
Barras byl s největší pravděpodobností gay.
Nasvědčuje tomu mnoho svědectví.
Ve skutečnosti to bylo přátelství.
Druh vznešeného spojenectví usazené v kruzích moci.
Nic jiného.
Vysoká společnost v Paříži si myslí, že jsou pár.
Samozřejmě, Joséphine používá Barrase.
Má na něj vliv a očekává něco na oplátku,
stejně jako něco očekává od ní za jeho služby.
Bylo to dávat a brát.
Je to život v luxusu.
Lidé znají Joséphine daleko za jejími vlastními společenskými kruhy.
Postoupila poměrně rychle v kruzích moci,
získání vlivu.
Její salon je „in“.
Rychle se stává veřejně známá osobnost v tisku.
Mnoho politických útoků se proti ní začínají vypouštět.
Nebeské Beauharnais a její salon jsou nyní slavné a nechvalně známé.
Probíhají útoky proti jejich morálce
a jejich cílem je zdiskreditovat režim.
Jsou prohlášeni za zhýralé, lidé, kteří se pravidelně účastní orgií.
Joséphine je to jedno.
Její život v luxusu stojí spoustu peněz, a vždy jí chybí peníze.
Joséphine nepocházela z bohaté rodiny.
Zvykla si na vyšší společnost a nechtěl ustoupit
do anonymity nízké šlechty z Martiniku.
Byla odhodlaná udržet určitý stav.
Měla takovou potřebu majetku
a chtěla se obklopit s krásnými věcmi.
Byla to také potřeba vytvořit svět
ve kterých mohla najít ochranu před nebezpečím
z politických okolností zažila.
V Paříži je politicky neklidná doba.
Levicoví jakobíni chcete odstranit vládnoucí adresář,
a monarchisté znovu získávají moc.
Aby byla zachována jejich vláda,
režiséři spoléhají na mladého muže který se stal generálem ve věku 24 let,
Napoleon Bonaparte.
v Paříži, Mám podezření, že v něm nikdo nic neviděl
jiný než schopný voják,
a jako takový, vlastně ho chtěli jen využít.
Nechtěli využít ho jako politika
ale jako schopný člověk kdo udeří rozhodně
když dostane rozkaz udeřit.
V krvavých letech revoluce,
mladý Korsičan Napoleon Bonaparte je povolán do Paříže.
Napoleonovi bylo 26 let.
V říjnu 1795
Barras a jeho kolegové ho poučují potlačit pravicové povstání.
Z vděčnosti za svůj úspěch
Bonaparte je jmenován domácí vrchní velitel.
Po royalistickém povstání, všechny zbraně byly zabaveny v Paříži,
dokonce vikomt Šavle Alexandra de Beauharnais.
Jeho syn Eugène žádá Bonaparta, aby vrátil šavli,
a Napoleon, už šéfem státní armády,
vrací to, a Joséphine mu přichází poděkovat.
Tak začíná románek podivného páru.
Napoleon je malý, nenápadný a společensky nezkušený.
Joséphine je královnou vyšší společnosti které hledal.
Dlouho se tvrdilo že si ho Joséphine nechtěla vzít,
ale to není pravda.
Všechno zorganizovala,
vybral notáře, a sepsali předmanželskou smlouvu.
Byla hnacím motorem.
K překvapení jejich sociálních kruhů
Joséphine a Napoleon svatba v březnu 1796,
pouhých pět měsíců po jejich prvním setkání.
Je to krátký civilní obřad, ale proč ten spěch?
To zůstává dlouho nejasné.
Existují různé hypotézy.
Především, její náklonnost k němu jistě rostla.
Vede je i válka rozhodnout se rychle oženit.
Pak je tu ještě něco.
Myslí si, že je těhotná.
Cítí příznaky.
Možná tam bude dítě, říká.
Musí se rychle vzít než půjde do války v Itálii.
"Jaká je tvá zvláštní síla, moje nesrovnatelná Joséphine?"
Napoleon jí píše před svatbou.
"Vím, že kdybychom bojovali,"
„To bych popřel mé srdce mé svědomí."
„Svedl jsi je. Jsou vždy tvoje."
Bonaparte je bezhlavě zamilovaný.
Na druhou stranu, Joséphine hledá jistotu.
Pravděpodobně má také podezření že generál,
o šest let mladší, poroste ještě dále.
Když si Napoleon vezme Joséphine, udělal tak, aniž by promluvil se svou rodinou,
ale byli si velmi blízcí.
Vždy diskutoval všechno s nimi.
Klan byl velmi oddaný.
Napoleonova matka, jeho čtyři bratři a tři sestry.
Celá jeho rodina je na něm finančně závislý.
Doufají, že postoupí společensky ježděním na jeho kabátech.
Napoleonova rodina byla chudá.
Dalo by se říci, rolníci.
Otec byl právník,
ale v podstatě, byli na Korsice sociálními nikým.
Byli to chudáci čerti.
Matce to neřekne nebo jeho starší bratr Josef,
postavit je před hotovou věc.
Myslí si, že za to může Joséphine.
Nikdy to nepřijmou.
Krátce před svatbou,
Napoleon Bonaparte je jmenován vrchním velitelem
pro kampaň proti Rakousku v severní Itálii.
Joséphine zůstává v Paříži.
Brzy se to ukáže že není těhotná.
Protože Napoleon ještě neměl dítě,
dlouho nevěděli který z těch dvou byl neplodný.
Jen dva dny po svatbě na matričním úřadě,
Napoleon musí říct adieu své milované Joséphine.
Rakušané čekají na něj v severní Itálii.
Habsburkové nejprve vyhlásili válku
o revoluční Francii o čtyři roky dříve, v roce 1792.
Napoleon je nyní pověřen s pomocí problémovému Adresáři.
Bude to triumf.
Italská kampaň byla jedinečná řada vítězství,
podniknutý s poraženou armádou to bylo ve všech ohledech podřadné.
Špatně vybavený, nezaplacený, otrhaný a špatně vyzbrojený.
Napoleon překonal Rakušané na každém kroku.
Severní Itálie patřil v té době Rakousku.
I s podřadnou armádou,
jeho strategický a taktický génius bylo na ně prostě moc.
Doma v Paříži,
Joséphine zřejmě pokračuje ve svém starém životě.
Brzy se objevují zvěsti o mužích přijímání nové nevěsty.
O Napoleonově táboře se mluví.
Lidé tvrdí, že měla poměry v Paříži
protože nejela do Itálie hned po svatbě.
My si hlavně povídáme o notoricky známém Hippolyte Charlesovi,
ale lidé věří všechny druhy příběhů o ní.
Mladý důstojník, Hippolyte Charles, je vidět ve společnosti Joséphine.
V Itálii je Napoleon velmi žárlivý.
Dává Joséphine pod dohled,
přikazuje otevřít její dopisy, a má ji následovat.
"Kdybych jen mohl, Uvrhl bych tě do vězení ve svém srdci"
"a zavřít tě tam navždy,"
Napoleon jí píše.
Dostává prosebné dopisy skoro každý den.
"Žádný dopis od tebe."
"Jak mě to znepokojuje."
"Očekávám kurýra se zprávami každý den."
„Štěstí mého života záleží na tobě, nejdražší Joséphine."
Napoleon.
Joséphine neodmítá svou odpověď.
Píše, že se musí uzdravit, ale doufá v těhotenství,
a, a, a...
Zůstává v Paříži.
Na Napoleona příliš dlouho.
Špatná pověst ji pronásleduje dodnes.
Na tu Joséphine nesmíme zapomenout je nástupkyní Marie Antoinetty.
Sleduje ji v historii,
ale také byla její nástupce v našich představách.
Ten obrázek ne vždy sloužil Joséphine dobře.
Zhýralosti ve Versailles během starověkého režimu jsou legendární,
ale je Joséphine jako bezohledná jako Marie Antoinetta?
Osobně jsem přesvědčen alespoň jedné věci.
Nebyla idiot.
Neohrozila by své manželství Bonaparte za hloupý úlet.
Joséphine se alespoň podaří přesvědčit její milý Napoleon o její nevinnosti.
Vztah se změnil.
Napoleon byl zpočátku téměř submisivní.
Nyní dominuje.
To se jen tak nevyrovná.
Teď je šéf.
Koneckonců se stává osobou, kterou známe.
Generál, který hromadí vítězství.
Politik, který rozhoduje. Diplomat.
Stává se Napoleonem.
Kampaň v Itálii trvá 13 měsíců.
Stále mladší 30 let, Napoleon vrací bohatého muže.
Tato vítězství umožnila Napoleonovi uvalit poplatky na dobyté země,
která zaplavila pokladnu v Paříži, ale samozřejmě to nebyly jen peníze.
Oblasti také plenil že jeho armáda dostihla.
Joséphine nyní živí nový sen, vlastnit svůj vlastní hrad.
Château de Malmaison je Joséphine skrz naskrz.
Byla to láska na první pohled.
Joséphine objeví Malmaison v roce 1799.
Přestože je to drahé, zoufale to chce.
Pro Joséphine to byla láska na první pohled, a udělají nabídku.
Poté Bonaparte odjíždí do Egypta
a nechá Joséphine vést jednání sama.
On však dát jí finanční limit.
Joséphine koupí Malmaison a začne utrácet peníze.
Začne utrácet spoustu peněz.
Během následujících 15 let
bude investovat mnoho milionů franků v jejím zámku
na nábytek, obrazy, lampy a drahé vázy.
Peníze nehrají roli.
Napoleon se často zlobil
a vyhrožoval aby odehnal doručovatele
protože měla tak vysoké dluhy.
Až do její smrti,
Napoleon bude napomínat Joséphine ve svých dopisech
abych neutrácel vždy tolik.
V těchto prvních letech z jejího manželství však
používá jiné prostředky
získat peníze které tak naléhavě potřebuje.
Byla opravdu velmi nemotorná.
Stýkala se se zvláštními lidmi v manželově nepřítomnosti.
S podnikateli.
Byli to investoři na vysoké úrovni
kteří měli zvláštní zájem při zásobování armády.
Joséphine z toho těžila.
[mluvený zvuk ve francouzštině]
Napoleon bojuje v Egyptě a neustále potřebuje nové zbraně.
Investoři je mohou dodat, ale za velmi vysokou cenu,
a Joséphine namaže kola za snížení zisku.
Napoleon to zjistí.
Slyší o nových milencích.
Píše svému bratrovi Josefovi.
"Všechny city jsou vyschlé."
"Sláva chutná nevýrazně."
"Chci být jen sám."
Je pravda, že v té době,
Bonaparte těm fámám uvěřil že ho Joséphine zradila.
Byl na své kampani v Egyptě,
ale bylo tam i hodně zloby za těmi fámami.
Členům prospěly z rodiny Bonaparte
kdo neměl rád Joséphine,
a také z toho měli prospěch Odpůrci generála Bonaparta,
kdo věděl, že tento druh informací ho muselo destabilizovat.
Napoleon se překvapivě vrací do Paříže.
Joséphine o obviněních ví být proti ní obviněn.
Měli dům na tom, co bylo později známo jako Rue de la Victoire.
Napoleon se ukryl uvnitř,
a ona přišla a všiml si, že dveře jsou zamčené.
Pak tam stála celý den a půl noci
před zamčenými dveřmi se svými dětmi z prvního manželství
a křičel smutkem a nářky
dokud Napoleonovo srdce nezměklo, a zatáhl ji do domu.
Druhý den pak ti dva spolu leželi pokojně spojeni v posteli,
když Napoleonův bratr Josef objevil se a přemýšlel,
"Teď vidím všechno."
"Jak se všechno zhroutilo."
Napoleon chtěl poslat Joséphine balení,
a tam leželi, pokojně spojeni v posteli.
Viděl ty věci se zásadně pokazil.
"Miluji tě stejně jako v den, kdy jsme se potkali," napíše jí později.
Napoleon potřebuje Joséphine
protože chce být víc než jen generál.
Velkou pomocí mu byla jeho žena kvůli jejím sociálním vztahům.
Napoleon byl generál ale pořád korsický yokel.
Znala lidi se kterým se potřeboval spojit.
Měla sociální dovednosti a věděl, jak to nastavit.
Dalo mu to lesk že ještě neměl.
Na konci roku 1799
úspěšně přebírá moc ve Francii státním převratem.
Skoncoval s formou vlády to bylo na místě, Adresář.
Zrušil ředitele a ustanovil se jako první konzul.
to znamená, jmenoval se diktátorem,
a zbytek je napoleonská historie.
Pouhá trojka a půl roku po jejich svatbě,
velí malý korsický generál,
a Joséphine je nyní první dámou.
Vyskytl se problém.
Nedostatek potomků,
a je to docela jisté že žádné nebudou.
Jak můžete vytvořit dynastii bez dědiců?
Musí se najít jiné řešení.
Je zahájen další útok od klanu Bonaparte,
volal po něm, aby se rozvedl s carevnou, kteří mu nemohou porodit děti.
To přivádí Napoleona k vzteku.
Nechce o tom slyšet.
Pilulky, tinktury, šťávy a léky se ukázaly jako neplodné.
Joséphine nemůže dát Napoleonovi jeho srdeční záležitost: syn.
Hledá řešení
a přesvědčuje svou dceru Hortense, vzít si Napoleonova bratra Ludvíka.
Ona a Napoleon doufají manželé budou mít děti.
Syn, kterého mohl Napoleon adoptovat.
Joséphinina dcera Hortense a Louis Bonaparte neochotně poslechnou.
V roce 1802 se vzali a mají tři syny.
Takže je tu sekunda Svatba Bonaparte-Beauharnais.
Děti pocházejí z obou rodin
a prostřednictvím adopce, stali by se dědici trůnu.
Dědicové dynastie protože Napoleon se chce stát císařem.
Plánuje velký obřad v Notre Dame 2. prosince 1804
aby legitimizoval svůj režim.
Napoleon vše zařídí.
Dokonce přikazuje papeži, aby přijel do Paříže.
Joséphine?
Bonapartovi se jí v tom snaží zabránit stát se císařovnou.
Ve svých 41 letech tvrdí, že je prostě příliš stará.
Joséphine téměř nebyla korunována.
Krátce předtím,
Napoleon měl ještě jednou zvažoval rozvod.
Jeho bratři a sestry už fandili.
Napoleonovy pochybnosti trvají jen chvíli.
„Nic se nevyrovná mé lásce pro malou Joséphine,“ píše.
Její vliv je nepřetržitý.
Pak dostala mazaný nápad
přinutit Napoleona aby si ji vzal v kostele.
Chtěl být korunován a pomazaný papežem,
jak by bylo vhodné a císař,
ale on a Joséphine byli teprve manželé na matričním úřadě,
takže Joséphine šel k papeži ke zpovědi
a řekla mu, že žije, abych tak řekl,
jako konkubína s Napoleonem v očích církve.
Že nebyla vdaná kvůli církvi neuznával civilní sňatek.
Přiznala se mu,
a to byla sláva informace pro papeže
protože to pak mohl vzít a použít to k vydírání Napoleona a říkat:
„Příteli, nebudeš pomazán císařem ode mě, pokud se nevdáš v kostele."
Joséphine doufá, že využije požehnání kostela
k blížícímu se rozvodu kvůli bezdětnosti obtížnější.
během obřadu,
Napoleon sám korunuje svou Joséphine jako císařovnu.
Stojí při ní a obrátí se proti své rodině.
Ještě horší, nařídí svým sestrám, aby nesly plášť
při vstupu do Notre Dame.
Pro sestry, které nenávidí Joséphine ještě víc než bratři,
je to naprosto ponižující.
Joséphine sotva unikla gilotině, má často těžké manželství,
už je mu 41 let, a přesto je to francouzská císařovna.
2. prosince 1804 je pro Joséphine dnem slávy.
Je úplně nahoře.
Uvádí se, že ten den zářila.
Pravděpodobně to bylo nejšťastnější den jejího života.
Je v Paříži, ne ve starém korunovačním městě Remeši,
že Napoleon položí korunu na hlavu Joséphine.
Je to její město,
ten, o kterém snila odmalička,
a kterou bude vždy milovat.
Joséphine pouze nakupuje v nejlepších zařízeních ve městě,
nejexkluzivnějších klenotníků.
Pro ni je to nejlepší dost dobré,
zvláště teď že si může říkat císařovna.
Ona udává tón.
Joséphine je francouzská osobnost skrz naskrz.
Ona je ztělesněním Pařížana nejvyšší úrovně,
módní ikona, oběť módy, vzorem a zdrojem inspirace.
Tato žena obohatila umění,
a přinesla skvělé řemeslo zpět k životu.
Formuje století.
Napoleon chtěl svůj dvůr být co nejoslnivější
takže maršálové a ministři
bude mít životní styl hodni své hodnosti.
Císařovna zůstává nejlepším zákazníkem dvořanů a klenotníků.
Dělá je bohatými a utratí 3,2 milionu franků za šperky.
Na konci její císařské vlády,
má více než 900 šatů a 500 krajkových topů.
Mnoho historiků souhlasí
nebylo to tak moc o milování majetku.
Šlo o jejich nákup.
Joséphine ráda nakupuje nové věci.
Neustále obnovuje svůj šatník.
Císař platí, i když často neochotně.
V první řadě nezapomeňme že Napoleon byl domácí tyran.
Nebylo to vždy jednoduché být manželkou Napoleona Bonaparta.
určitě ne, ale ona to všechno přijala.
Všechno to bylo o projektu.
O službě císaři.
Ne za to, co představoval ale pro to, kým skutečně byl.
Věděla to od začátku.
Napoleon je vojenský génius.
Kráčí od vítězství k vítězství a nyní vládne téměř celé Evropě.
Píše své ženě v roce 1805,
„Bitva u Slavkova byla ze všech bitev nejkrásnější."
„Kéž bych si tě mohl nechat v mém srdci navždy."
Napoleon se stará o zemi a neustále vede války.
Vždy jen zůstává pár hodin u soudu.
Dělá práci na plný úvazek.
Ona je suverénní.
Napoleon vede války.
Joséphine chce být středem pozornosti.
Chce nádheru,
ne moc.
Zůstala stranou.
Politicky mu to neřekla bojovat tu či onu bitvu,
propustit ho nebo ji, nebo uvrhnout toho či onoho člověka do vězení.
To neudělala.
Joséphinina síla pochází z lásky tohoto vládce k ní.
Napoleon nikomu nedovolil řekni mu, co má dělat.
Byla jediná kteří s ním mohli mluvit ve výši očí.
Podařilo se jí odlehčit vypjaté situace.
Soud si byl vědom jejího vlivu a moci.
Otočil se k ní a věřil jí.
Lidé se jí to snažili říct co by měl dělat.
Věděli, že ona je jediná osoba kdo mohl cokoliv udělat.
Byla jediná v Napoleonově životě
kdo byl schopný takhle na něj působit.
Napoleon dosáhne vrchol své moci v roce 1807.
Píše Joséphine z Tilsitu,
"Pokud čtete tyto řádky,"
„Mír byl nastolen s Pruskem a Ruskem“.
Nicméně ty časté rozchody jsou pro jejich manželství zátěží.
Život císařovny Joséphine není žádná bábovka.
Ona a Napoleon moc se nevídáme.
On má své komnaty a ona má své.
Napoleon má aféry.
Ví o tom a trpí tím.
Ve stejnou dobu,
jsou zahájeny politické útoky kvůli nedostatku dědice,
a v roce 1807, První syn Hortense a Louise umírá.
Jejich naděje na dynastii rozplyne se v nic.
Jedna z mnoha Napoleonových milenek je polská hraběnka Marie Walewska.
Když Marie Walewska porodí císařovo dítě v roce 1809,
je jasné, že není neplodný.
Zná své politické zájmy vyžadovat přímého dědice.
Jedno z jeho vlastních dětí, ne adoptovaný.
„Bůh ví, že toto rozhodnutí bylo těžké."
"Jen jsem našel odvahu to udělat"
"protože jsem přesvědčen že slouží nejlepším zájmům Francie.“
Napoleon oznamuje veřejně stále miluje Joséphine,
ale chce se rozvést.
Napoleon má slabost.
Nemůže zaútočit na milovanou, slabou osobu,
zvláště když propukne v pláč a je na kolenou a prosí ho.
Pak si netroufá.
Joséphine je bojovnice která se nevzdá své pozice.
Joséphinin boj o její manželství nakonec dojde ke konci.
Napoleon se nenechá odradit
a rozhodne se založit dynastie bez ní.
Císařovna nakonec musí podepsat rozvodové papíry v prosinci 1809.
Nemusí se bát o čemkoli hmotném.
Její situace a její pozice jsou bezpečné,
ale její smysl života je pryč, a upadá do hluboké deprese.
Napoleon ze své strany, ztratil svého nejbližšího důvěrníka.
Tři měsíce po jeho rozvodu,
Napoleon se žení habsburská princezna Marie Louise.
Dá mu syna po čem toužil.
Joséphine odchází do důchodu svému milovanému Malmaisonovi.
Marie Louise nikdy nepotká Joséphine,
ale její kontakt s Napoleonem neskončí.
„Nikdy nepochybuj o upřímnosti o mých citech k tobě,"
píše Napoleon.
"Vydrží, dokud budu žít."
Napoleon navštíví Joséphine bez Marie Louise.
Jejich vztah je dobrý.
Oni nebojují.
Tón zůstává jemný,
ale ona je na vedlejší koleji, což těžce nese.
Může jít kamkoli, jen ne do Paříže,
město, které vždy bylo v srdci jejích snů.
Napoleonovo ruské tažení v roce 1812 končí vojenskou katastrofou.
Grande Armée je rozdrcena.
Kolem roku 1809 a 1810
Napoleonova hvězda začíná slábnout a nakonec vyhoří.
Dělá si velké starosti o ruské kampani
a pak Německo.
do té doby Napoleon zapůsobil na svět
a zničil všechny.
Nyní tyto potíže ve Španělsku, Rusko a Německo.
Napoleonova porážka v bitvě u Lipska v říjnu 1813
následuje jeho vyhnanství na Elbu v dubnu 1814.
Jako každý správný Korsičan, Napoleon byl neuvěřitelně pověrčivý,
a věřil ve svou šťastnou hvězdu,
které kdysi viděl v Malmaisonu než byl císařem.
V Malmaisonu viděl svou hvězdu svítí skrz větve stromu,
a pomyslel si: "Moje hvězda, moje šťastná hvězda, která na mě zářila,“
"Odešel ode mě s Joséphine."
Napoleon píše láskyplné dopisy své Joséphine až do samého konce,
ptát se na její zdraví, napomínat ji, aby nezoufala,
a věřit v budoucnost.
Příběh Joséphine je fascinující.
Po každém neúspěchu se sebere.
Dělala to často.
To platilo i na sklonku jejího života když se Říše zhroutila
když car přijel do Paříže.
Car a pruský král
vzdávat jim úctu bývalé císařovně v Malmaisonu.
Joséphine se opravdu nemusí bát.
Apanáž od vítězů umožňuje zachovat si svůj životní styl.
O její děti je také postaráno.
Car byl statečný muž,
a ona nejen přijala cara ale obdržel i pruský král.
Příběhy o její kráse sahaly až do Petrohradu a Berlína,
a chtěli podívat se na toto kouzelné stvoření.
Byla atrakcí.
Její nový život netrvá dlouho.
Dne 29. května 1814 Joséphine umírá ve věku 51 let.
Konec odpovídající její hodnosti.
Nastydne na hostině pořádané pro cara Alexandra.
V exilu na Elbě, Napoleon se dozví o její smrti.
Zprávy se dozví až mnohem později.
Prožívá nejhlubší smutek ve svém životě cítil.
Trpí její nepřítomností až do konce.
Člověk to nemůže dostatečně zdůraznit.
Jejich pouto bylo jedním z důvodů za jejich mimořádný osud.
[mluvený zvuk ve francouzštině]
Společně se vydali na toto dobrodružství,
a v jistém smyslu, společně také odešli z jeviště.
Joséphinin vnuk se stává francouzským císařem Napoleon III.
Její vnučka a jmenovkyně Joséphine, se stává švédskou královnou.
Další vnučka je císařovna Brazílie.
Dnes jméno Joséphine lze nalézt v rodokmenu
téměř všech evropských rodin.
Dívka z Martiniku
to by se líbilo.