Guatemala är ett land i Amerika centralt beläget i södra Mexiko.
Landets befolkning växer till 14 miljoner invånare.
De allra flesta går rakt ner av mayafolket och indianerna visste hur man bevarar
deras språk, deras seder, deras folklore
och särskilt deras kostymer rik på färger.
Guatemala är ett land som har mycket att erbjuda.
Arkeologiska platser, hundraåriga byar,
praktfulla landskap, också många resterna av den spanska erövringen.
Klimatet är tropiskt, även om det är mer tempererat på höjden, de flesta stora städer,
ligger i söder. Bland dem Antigua Guatemala.
Antigua Guatemala är den antika huvudstad i kungariket Guatemala.
Det är känt för sin arkitektur kolonial i barock- och renässansstil.
Staden grundades av spanjorerna 1543 erkändes vid den tiden som den 3:e
vackraste staden i spanska Indien. I stadens centrum,
Huvudplatsen dit vi kommer svalka dig i skuggan av träden,
hyser sjöjungfruns fontän, tecknad på 1700-talet
av arkitekten Miguel Porras.
Denna plats har haft prestige tjurfäktningar och turneringar.
Där avrättades också de dömda.
Omgiven av Agua-vulkanerna, Acatenango och Fuego i mitten av landet,
Antigua har varit flera gånger förstördes av jordbävningar.
San José katedralen själv har byggts om flera gånger.
Kyrkan byggdes omkring 1541 revs för första gången 1669,
sedan byggdes den om och invigde katedralen 1680,
efter en byggtid som varade i 11 år.
Katedralen är en av de mest viktigt i Centralamerika,
innan det delvis är igen förstördes av de berömda jordbävningarna 1773.
Dess plan är korsformad, den har 3 skepp.
Vapenskeppens olika vikar avslutas med kapell.
Spansk arkitekt och skulptör Martin Cantos, arbetade med återuppbyggnaden
och utsmyckningen av katedralen i den renaste barockstilen på 1600-talet.
Skulpturer och målningar, har behållit sin ursprungliga glans.
Förutom katedralen, rutten Central är kantad av eleganta arkader.
Rådhuset, vars konstruktionen går tillbaka till 1740,
skadades något av jordbävningarna 1773,
men höll sig bra tack vare dess solida struktur bestående av en båge på 2 nivåer,
och dekorerad med pelare och valv.
Kommunhusets mottagningsrum, minns höjdpunkter i stadens historia.
På torget. Byggnaderna barocker tar på sig en squat air,
klarar av stötar.
Captains Generales palats, är inget undantag från regeln.
Vid många tillfällen, staden blev offer för jordbävningar,
så småningom kommer naturen i slutet av den spanska staden,
begravd under ruinerna av jordbävningen 1773.
Så här har staden bevarats dess utseende vid den tiden.
Antigua är utan tvekan den vackraste staden i landet.
Allt kommer från charmen av ruinerna som fortsätta att bo här sedan jordbävningen,
gatufantasi dåligt anpassade gatstenar,
och kantad av ärevördiga bostäder kolonial, med blommiga uteplatser.
Religiösa och statliga byggnader, representerar inte helheten
spansk kolonial arkitektur, som vi också finner
i privata hem, mer eller mindre lyxigt.
En exceptionell plats dominerad av den majestätiska massan av vulkaner.
På vintern, ljuset som reflekteras på husens färgglada väggar
är av stor renhet. Stadskartan,
och som många städer kolonialer i Latinamerika,
består av gator som skära i räta vinklar.
San Francisco är en fantastisk kyrka typisk för den spansk-amerikanska barocken,
med sin fasad av stora vridna pelare, mellan vilka 16 helgon nästlar sig.
Den byggdes på 1500-talet.
Det första kapellet var allvarligt skadad 1565,
och under de kommande 10 åren donationer samlades in för att bygga
en ny fristad intill.
Vissa delar av denna konstruktion är kanske de enda i Antigua,
som går tillbaka till 1500-talet. Kapellet och klostret i klostret,
utvidgades under 1600-talet,
jordbävningar, har gjort sitt arbete.
Här fontänen på den religiösa gården.
San Francisco-klostret hade blivit ett viktigt religiöst och kulturellt centrum
för hela regionen. Teologi, juridik, filosofi,
fysik och matematik, undervisades där.
Kollegiet främjade också kolonialtidens målare.
På platsen finns graven av broder Santo Hermano Pedro.
Han var en helig spanjor och missionär, som levde på 1600-talet.
Han kallades Saint-François av Assisi of the Americas,
och sades utföra mirakel.
Han blev saligförklarad och helgonförklarad och han är det enda guatemalanska helgonet.
Antigua har ofta skakat, men aldrig helt utplånad.
Dess arv och själ, förtjäna det en sällsynt charm,
så sällsynt att UNESCO har det klassad som ett världsarv.
Om Antigua skulle vissa säga: "ruiner, inget annat än ruiner".
Av dessa byggnader som inte har överlevde inte jordbävningen,
några friser återstår, några få skulpturer som försummade att falla,
som för att få folk att ångra sig mer katastrofen passerade.
Nobelpriset i guatemalansk litteratur Miguel Angel Asturias skrev:
"Vår kontinents beskrivande våld lärde oss charmen med förstörelse.
Meningen kunde inte vara bättre gäller endast Antigua,
häpnadsväckande plats där människor möts och förstörda kloster ställer intill varandra
och ombyggda, stuckaturkyrkor utspridda eller med strålande guld,
alla stolta vittnen från det förflutna och glömda minnen.
Beläget mitt emot ruinerna av katedralen,
Museum of Colonial Art är känt för sina arkitektur- och måleriutställningar,
som går tillbaka till 1500- och 1600-talen.
Museet skapades i det gamla San Carlos universitetet,
grundades i Antigua 1676.
Uteplatsen döljer en superb arbeta i stuckaturen med några
uttrycksfulla och raffinerade skulpturer.
Museet innehåller en stor samling konst, måleri, skulpturer och möbler.
Nästan hälften av invånarna från Guatemala är av Maya härkomst,
den andra halvan är blandras, västerländsk.
Garifunas, blandade afrikaner, representerar endast 2 % av befolkningen.
Spanska är det enda officiella språket i Guatemala.
Däremot indianer vi förstår inte alla det,
då är grundlagen tillgänglig i de 4 mest talade indiska språken.
Santa Clara-klostret var grundad 1699 av 5 nunnor.
Kyrkans barocka sydfasad angränsande och rikt dekorerad med stuckatur.
Klostrets 1:a kyrka stod färdig 1705,
men den förstördes 1717.
Resterna bevarade idag är de från andra kyrkan,
och klostret stod färdigt 1734.
Ruinerna är av stort intresse.
Klostret ambulerande rymligt 2-vånings kloster,
med sina vackra dubbelbågar proportioner, fontänen och gårdarna,
är ett trevligt ställe att gå.
Kort efter grundandet, klostret Santa Clara,
hade utvecklats till ett komplex utarbetade bostadsrum med nästan 50 nunnor.
Men när han blev påkörd igen av de våldsamma skakningarna 1773,
platsen övergavs så småningom.
Sakristian innehåller fortfarande passager dolda och underjordiska rum.
Mittemot klostret ligger parken av unionen och dess offentliga tvättställen,
där vi träffar kvinnor från Antigua som tvättar sin tvätt.
Bland mästerverken av religiös arkitektur,
en av de mest anmärkningsvärda städerna i Antigua, är Las Capuccinas.
Kapucinerklostret, färdigställt 1736 under ledning av Diego De Porès,
stadens chefsarkitekt. Han är ett av de finaste exemplen
av 1700-talsklostren i Guatemala.
Det är uppenbarligen idag delvis i ruiner.
Den huvudsakliga religionen av Guatemala är katolicism,
som representerar mellan 50 och 60 % av befolkningen,
men många delar av lokala traditioner introducerades där
att bilda det vi kallar nu en mayasynkretism.
Medan författaren Aldous Huxley besökte landet 1933,
han noterade synkretismens monopol Maya-katolska i hela landet.
De infödda blandade sin tro förfäder till importerad katolicism.
El Carmen-kyrkan, färdig 1728, är den 3:e byggd på samma plats.
Dess huvudfasad i barockstil med ett trippelpar av utskjutande kolumner
i stället för nischer och helgon, finns vanligtvis på fasader
kyrkor i Antigua, är helt unik.
1749 byggdes ett kloster manligt bestämdes,
och lyxiga faciliteter av kyrkan och klostret i La Merced,
färdigställdes 1767.
Dess fasad är en av de vackraste i Antigua,
med sina komplexa dekorativa mönster, i vit stuckatur på gul bakgrund.
Kyrkan har låga, hukande klocktorn, med bredare bågar och pelare.
Skiljer sig från de som är inbyggda på andra ställen de mindre seismiska zonerna i Amerika,
under samma period. Klostret fäst vid kyrkan förstördes,
av jordbävningen 1773, och byggdes aldrig om.
Bilden av Nuestra Senora de la Merced,
flankeras av bilden av San Pedro Armengol,
med ett rep som indikerar hans martyrskap.
På toppen står San Pedro Nolasco, Ordens grundare.
Inuti vördar vi den välsignade Jungfru Maria av barmhärtighet.
Sovrummen bakom befälhavaren altaret och de olika kapellen,
är de äldsta strukturerna de la Merced och härstammar från 1600-talet.
Kyrkan har stått emot jordbävningar, och interiören har sobert restaurerats.
Hotell och altartavlor, helt förgyllda är absolut vackra.
En pilgrimsfärd äger rum vid Merced, varje år under Stilla veckan.
Gatorna, sedan svart av folk och fodrad med mattor av blommor,
är skådeplatsen för dagliga processioner. Så Antigua återföds från sin förflutna glans.
Hela klosterkomplexet San Jeronimo ligger i ruiner.
Den har attraktiva anlagda trädgårdar som återskapar en vision av sinnet,
speciellt runt den centrala fontänen.
Blocken hålls som de var efter den senaste jordbävningen.
Det är en mycket trevlig och fridfull plats,
som inkluderar bänkar för vila i skuggan av träden.
Under förmiddagen är det mycket vanligt att hitta kolibrier
flyger över trädgården
Nu är det dags att lämna upptäcka mayalandet,
där flera ruiner fortfarande är synliga genom olika arkeologiska platser,
inklusive den berömda staden Tikal.
Det är i hjärtat av en webbplats av storslagen vildhet,
där Mayastaden Tikal ligger,
platsen för ekon som var bebodd från 600-talet f.Kr.
fram till 900-talet e.Kr.
Det är en av de stora platserna av denna civilisation.
Ruinerna upptar en yta på 16 kilometer²,
och det finns mer än 3000 strukturer där.
Runt det stora torget, hjärtat av Tikal,
det finns en koncentration anmärkningsvärda strukturer,
inklusive tempel nummer 1, vilket är platsens symboliska monument,
och som kännetecknar dess arkitektoniska stil.
Byggd omkring 734, pyramiden, som är templets grund,
är 47 meter hög och en enda trappa,
ledde till själva templet.
Mayacivilisationen dök upp cirka 1000 år före den kristna eran,
och dess så kallade klassiska period är mellan år 200 och år 700.
Den postklassiska perioden, kommer strax efter.
Längs den västra sidan av torget, Temple 2 vetter mot Temple 1.
Det är också känt som namnet på maskernas tempel,
och byggdes omkring år 700.
Dess höjd är 38 meter.
Den är tillägnad suveränens hustru begravd under tempel nummer 1,
porträttet av drottningen var ristad på dörröverstycket
ligger högst upp i helgedomen.
Liksom andra stora tempel i Tikal, toppen av helgedomen hade
3 sovrum i rad med dörrar som stöds av överliggare.
Till skillnad från tempel 1, ingen begravning hittades där.
Åsens krön avslöjar eroderade maskskulpturer.
Beläget norr om det stora torget, Akropolis är en helhet
vars början går tillbaka till förklassikern, omkring -350 f.Kr.
Det har länge fungerat som begravningsplatsen för Tikals suveräner.
I hjärtat av komplexet finns en begravning tillskrivas grundaren av dynastin,
sedan vid varje kunglig begravning, nya tempel tillkom,
ovanpå äldre strukturer.
På 900-talet e.Kr., i inlägget klassisk, 43 steler och 30 altare
uppfördes där, varav några graverad med hieroglyfiska texter,
och snidade med kungliga porträtt.
På södra sidan byggdes 4 tempel nu gömd i växtligheten,
som möter de stora torg och tempel 2.
Den norra Akropolis fortsatte att ta emot begravningar under perioden
postklassisk, och 8 små tempel pyramiderna är grupperade runt en uteplats.
Den centrala Akropolis är ett enormt komplex bostads- och administrativa palats,
där de kungliga familjerna i Tikal och deras föräldrar levde.
Komplexet omfattar en och en halv hektar, består av 45 byggnader och 6 gårdar.
Malerpalatset är palatset med 5 våningar,
finns bland byggnaderna det mest anmärkningsvärda av denna ensemble som,
liksom norra Akropolis, växte organiskt under en period av 200 år.
Trappor, korridorer och dörrar, koppla ihop byggnader och platser.
Väggarna skulle ha varit dekorerade med färgglada bilder.
Följer Tezers gångväg mot västerut når vi tempel 3.
Det är det sista stora templet pyramid byggd i Tikal.
Det är också känt som namnet på Jaguarprästens tempel,
det byggdes under solens regeringstid Svart, cirka 810 e.Kr.
Pyramiden når 55 meter hög, helgedomen högst upp har 2 rum.
Söder om platsen, en bit bort, i den frodiga djungeln,
är det näst största templet Pyramid of Tikal, tempel 5.
59 meter högt uppfördes den kl omkring år 700 e.Kr.
Huvudtrappan är 20 meter bred och har 90 trappsteg.
Balustraderna är 2,60 meter breda, gå upp för hela trappan.
Helgedomen på toppen av pyramiden innehåller en enda liten bit,
mäter endast 90 cm djup.
Inte långt borta ligger Place des 7 Temples gränsad i öster av en rad tempel
nästan identiska också, än av en rad palats.
Det är en subtil härva mellan djungeln och byggnaderna,
en mycket vacker plats.
Men Tikals klimax närmar sig sitt slut.
Även om en av de största städer i den klassiska mayacivilisationen,
med en befolkning som överstiger till stor del de 50 000 invånarna,
Tikal hade inga andra vattenresurser att de reserver som kom från regnet
samlas in och lagras i 10 tankar.
Frånvaron av källor, floder, sjöar i närområdet,
lyfter fram ett fantastiskt faktum, bygga en storstad,
endast med vatten från lagrad säsongsbetonad nederbörd.
Denna användning av säsongsbetonad nederbörd
gjorde Tikal sårbar till långvarig torka
som enligt vissa skulle kunna
att ha spelat en roll i kollapsen av Klassisk mayacivilisation på 900-talet.
Längre bort, en plats bortglömd Mayanerna själva, Mundo Perdido.
Arkeologer kallade det "den förlorade världen", eftersom den omgivande djungeln framkallade
romanen av författaren Arthur Conan Doyle.
30 meter hög och med trappor på de fyra sidorna, pyramiden i den förlorade världen,
till en platt topp som kunde stödja en byggd överbyggnad,
med ömtåliga material, pyramiden från perioden
sen förklassisk, eller i början av vår tideräkning.
Fram till 700-talet utgjorde den den största byggnaden i Tikal.
Denna förlorade värld är en komplex struktur stängd på grund av sitt fjärrläge,
förblev intakt och orörd genom senare tillväxt
av Tikal under den klassiska perioden.
De utgör en av de mest antika centra för ockupationen av Tikal.
Pyramiden bildas med sina 3 små byggnader belägna i öster,
en uppsättning som skulle ha haft, en astronomisk betydelse,
och den var dekorerad med stuckaturmasker, representerar solguden.
Som en utkik ovanför djungeln,
pyramiden påminner oss om att det finns tusentals gamla strukturer i Tikal,
varav endast en bråkdel av dem genomsöktes,
för i århundraden har denna stad, var helt täckt av djungeln.
Att följa i Mayans fotspår, du måste åka söderut till Sayaxché,
stad med 50 000 invånare, vid Passionsflodens strand.
Staden grundades 1874 för att ge bostäder för skogsarbetare,
och har växt sedan dess. Från Sayaxché,
så du måste ta en liten båt för att nå sjön Petexbatún,
runt vilken allt ligger en grupp arkeologiska platser
från den klassiska perioden, inklusive Aguateca.
Denna region är den 1:a att ha blivit övergiven,
i slutet av den klassiska perioden, omkring år 800,
under Mayarikets förfall.
Platsen upptäcktes 1957, och arkeologiska fynd
har gett mycket information här om denna civilisations kollaps.
Aguateca, vi är välkomna av en magnifik Quetzal,
Mayans heliga fågel, graverad på en stele.
År 761 e.Kr., efter krigen oupphörligt att mayafolket befriar sinsemellan,
rikets härskare granne till Dos Pilas,
kom att etablera en 2:a huvudstad i Aguateca.
Sedan tog eliten i Dos Pilas sin tillflykt dit efter deras stads fall 761.
Webbplatsen, naturligtvis lätt att försvara, var omgiven av ett palissadsystem,
5 kilometer lång vilket skyddade centrum och även jordbruksmark.
Trots dess naturliga försvar och staketen,
platsen togs, förstördes och brändes.
Arkeologer antar det kungafamiljen flydde,
lämnar kvar föremål av värde gömt bakom en mur
hastigt byggt. Invånarnas flykt eller död,
följt av förstörelse av staden genom eld,
lämnade hemmen som de var omedelbart före förstörelsen.
Till exempel arkeologen Takeshi Nomatta hittades inte långt från det kungliga slottet,
i resterna av huset av ädel karaktär,
många artefakter som vittnar om Mayaelitens konstnärliga aktiviteter,
verktyg, murbruk i som krossade pigmenten,
och halvfärdiga jadebitar.
Kommunhuset är en struktur som upptäcktes
och identifieras som ett ofullbordat tempel.
Man tror att han var stilla under uppbyggnad när staden
attackerades och övergavs i början av 900-talet.
Hans upptäckt gav värdefull information
om Mayas byggmetoder.
Det är möjligt att arbetet har var organiserad i olika grupper,
som skräddare sten i stenbrotten,
arbetare som justerar block hugga sten på platsen,
murare, putsare samt de som är specialiserade på pressning
stenar med murbruk och skulptörer.
Alla dessa affärer fungerade sida vid sida, med arkitekter eller handledare
som samordnade de olika uppgifterna.
Här platsen och orienteringen av dess kvarlevor,
får en att tro att han var det kungliga slottet.
Publikhuset och andra politiska möten.
Faktum är att scenernas betydelse möte i Maya-målningar,
föreslår att vissa sammankomster i de kungliga slotten,
var avsedda att vara offentliga.
Även här avslöjade utgrävningarna den förhastade avresan för de boende på platsen,
erbjuder oss en mängd stunder av mayalivet frusna där,
i dessa brända strukturer.
I väster, Rio Dulce,
är en flod vars längd inte överstiger 43 kilometer,
men det är förlängningen av den största Guatemalas sjö, Izabalsjön.
Källan till floden ligger vid sjöns östra ände,
efter att ha korsat den, den når i slutet av sina 43 kilometer,
Karibiska havet och Atlanten,
på stadsnivå från Livingstone till dess mun.
För att nå Livingston, det finns inte 36 vägar.
Antingen gör du en machete spår
genom den täta skogen, antingen du anländer med båt via Rio Dulce,
eller direkt till sjöss. Det finns ingen tillgång landvägen.
Den omgivande tropiska skogen och dess 60 000 hektar skyddar en djungel,
där vissa växer av de vackraste träden i världen,
som Ceiba, nationalträdet och heligt eller mahogny.
Skogen är också en resurs betydande mängd trä som används på plats,
eller exporteras. Pratandet av tropiska fåglar,
och skriken från vrålapor, får dig snabbt på humör.
Befolkningen i Livingstone är består av Garifunas vars förfäder,
hade kidnappats i Afrika, av spanjorerna 1635.
Det finns även blandras ättlingar till Spanska kolonisatörer och asiater.
Det finns inga indianer här.
Livingston har charmen av tropiska provinsstäder.
Grande rue är full av hantverksbutiker,
kaféer och hem från kolonialtiden.
Invånarna motsätter sig projektet väg som skulle förbinda dem med resten av landet.
Det skulle störa deras fridfulla liv.
Låt oss gå söderut nu, Lake Atitlan är en sluten sjö av vulkaniskt ursprung,
som fyller en stor kaldera, en krater, bildades under ett utbrott för 84 000 år sedan.
Det gränsar i söder av 3 stora vulkaner som leker med molnen,
vulkanerna San Pedro, Toliman och Atitlan.
Den senare, den högsta, kulminerar på 3 537 meter.
Sjön är den djupaste i Amerika centralt och når 340 meter.
I denna magnifika region, sjön erbjuder ett fantastiskt panorama.
En fristad långt från våra dagliga liv.
Dess banker skyddar fortfarande traditionella byar.
Santiago Atitlan är mest stor stad på kanten av sjön,
och Panajachel, mest utvecklats turistmässigt.
Panajachel är därför en stad på hög höjd vid sjökanten, på nästan 1 600 meter.
Dess befolkning är 11 000 invånare. Staden lockade många hippies
på 1960-talet, men antalet utlänningar har minskat,
under inbördeskriget, som upphörde först 1996.
Sedan dess har turisterna börjat komma tillbaka.
Atitlan naturreservat, ligger i utkanten av Panajachel.
Vi ser apor och fjärilar där.
Du kan åka canyoning där eller, helt enkelt vandra,
på stigarna, i hjärtat av naturen.
Här, fördjupning i det lokala livet av Mayaindianerna är total.
Byarna längs sjön är stilla mycket genomsyrad av traditionell kultur.
2 olika etniska grupper delar regionen.
På 1500-talet, under perioden av den spanska erövringen av Guatemala,
sjökanten var platsen för en strid där den spanska
manipulerat parterna mot varandra andra att etablera sin makt.
Calle Santander, mest viktig av Panajachel,
är hem för vissa av de bästa erbjudandena i stan.
På dessa fertila lekar,
12 indianbyar kryper ihop där minst 3 språk talas.
Alla klär sig i sina egna färger enligt förfäders motiv, symboliserande
klaner, släktskap, lojaliteter.
Det finns nästan 250 Genom hela landet.
Mot kajen, några komdorer, och en restaurang med vacker utsikt över sjön.
Panajachel är utgångspunkten som betjänar alla områden runt sjön.
Så här åker vi med båt.
Det går inga bussar och alla har sina egna en båt, oväntad Marina.
Om tropiska charm, vi vill för att se den vackraste måste du gå upp tidigt.
På stranden av sjön Atitlan,
de tidiga morgontimmarna skonas av molnen,
och ljuset är mycket exakt.
Varje dag är det rundan oupphörlig båtbuss som börjar,
och från pontonen kan vi gå på en utflykt för att besöka vulkanerna.
Vi är här i hjärtat av den guatemalanska Sierra Madre,
där kollisionen av kontinentalplattorna
gjorde en vackert spett av vulkaner.
33, varav 3 fortfarande nyligen utbröt.
De 3 vulkanerna som gränsar calderan av sjön Atitlan,
är sammansatta stratovulkaner av på varandra följande lager.
Med över ett dussin utbrott registrerat mellan 1469 och 1853,
datum för det senaste utbrottet, vulkaner hade relativt hög aktivitet.
På grund av områdets popularitet,
andra städer längs sjön, t.ex att San Juan, börja nu,
att utvecklas tack vare turismen.
Vissa butiker säljer vävda textilier av lokala kvinnokooperativ,
vissa använder färgämnen naturlig som morot eller tiote,
vilket är ett rött frö som används i köket, och skördas här lokalt.
I stan finns det också flera konstgallerier, lokala också.
Men den första stora specialiteten av byn väver.
För här fortsätter folk att göra
och bära varje dag sina traditionella kläder.
Det tropiska klimatet är mer tempererad på höjden.
Landet, ganska bördigt eftersom det är vulkaniskt, är den viktigaste resursen i Guatemala,
vars ekonomi förstördes av krig är huvudsakligen jordbruk.
Denna sektor upptar hälften av den aktiva befolkningen.
Kaffe, socker och bananer är landets huvudsakliga exportvaror.
Mayakulturen är fortfarande kvar mycket närvarande i Guatemala.
Således bär många kvinnor alltid den traditionella klänningen,
Cortez, Maya-kjolen, åtta exakt, skjortan.
I Maya-traditionen, vävning har alltid haft en viktig plats,
idag för deras ättlingar, kläder speglar identitet
av den som väver den, platsen där han kommer ifrån,
familjen han kommer ifrån, eller till och med platsen den har i universum.
Santiago kommer från en annan by från den eviga vårens land,
med vackra trähus, och bara vandra på gatorna,
att se vävarna i arbete på bitar av färgglada tyger.
Men landet har varit och är det ofta ödelagd av naturkatastrofer.
I februari 1976, en våldsam jordbävning spräckte sjöbädden,
vilket gör att nivån sjunker 2 meter vatten på en månad.
2007 fick en annan jordbävning motsatt effekt.
Sedan dess har nivån varit höjd ca 8 meter,
se bankerna och förstöra hem.
Dessutom har regionen varit på allvar drabbades av orkanerna Mitch 1998,
och Stan i oktober 2005.
Sjön är också skör, den har inget naturligt utlopp.
Dess balans vilar enbart om bidrag från regnet,
och kräver konstant övervakning.
Föroreningar och störningar på grund av människan,
äventyra detta ömtåliga ekosystem.
För dess skydd, sjöregionen upphöjdes till en nationalpark 1955.
Om paradiset finns, han kan inte vara långt borta.
En sista titt att se ta form som genom ett trollslag
silhuetterna av vulkanerna som minns konstigt nog de från Mayapyramiderna.
I östra delen av landet, en kort utflykt några kilometer bakom gränsen,
i Honduras, leder oss till Copan.
Den arkeologiska platsen Copan ligger mitt i djungeln.
Precis som Tikal, Copan är en gammal mayastad,
som nådde sin höjdpunkt i 700-talet e.Kr.,
och blev övergiven runt 900-talet.
Hon fanns med på listan över mänsklighetens världsarv 1980.
Den vackraste biten på Copan-webbplatsen är förvisso den hieroglyfiska trappan
av Temple 26, som ligger precis söder om den ceremoniella gården.
Den stiger till mer än 21 meter helt täckt med hieroglyfer.
Tack vare tolkningsarbetet av arbetet, vi vet att dess konstruktion
började under den 13:e kungen av Copan-dynastin och det var färdigt
av hans son Smoke Squirrel år 755.
Glyferna som gränsar till helheten är den längsta kända mayatexten,
med över 2200 mönster hugget i sten.
Tyvärr, på de 63 stegen, endast femton hittades
fortfarande på sin plats, inklusive 5 delvis förstörda.
De andra hade kollapsat, de flyttades om godtyckligt,
vid restaureringen av byggnaden 1935.
Porträtt av de 5 tidigare kungarna Ekorren av rök, pryder mitten av trappan.
På Grand-Place står ett altare tillägnat guden Kukulcán, den befjädrade ormen.
Detta altare är en bild av 2 huvuden på det kosmiska monstret.
I enlighet med den ideologi som sprider sig i Maya-städerna
i början av den klassiska eran, politisk auktoritet
och religiös auktoritet smälter samman.
Kungarna av Copan var gudomliga herrar,
medlare mellan den mänskliga världen och övernaturliga krafter.
Stora monument har inte sedan upphörde att byggas.
Akropolis västra innergård, hus tempel 11.
Byggnaden byggdes under Yax Pacs regeringstid,
den 16:e och sista stor kung av Copan på 800-talet.
Det arkitektoniska bidraget från denna kung har var en av de viktigaste i staden.
Det utarbetade Temple 11 designades att vara en portal till den andra världen.
Det är dekorerat med vackra skulpturer av ormhuvuden,
och andra med ett simian utseende.
Precis framför altaret Q, har blivit helt dechiffrerad.
Byggd år 755, beskriver den Copans dynastiska historia,
med de 16 medlemmarna i dynastin sitter i kors.
Grundaren passerar spiran ström till Yax Pac.
Västra sidan av Akropolis,
det kungliga palatset Yax Pac är tillgängligt via en bred monumental trappa.
Över flera främre strukturer,
Yax Pac byggde en ny tempelplattform,
på vilken han placerade en överbyggnad från 2 våningar till 4 dörrar.
Flera små tempel, fulländade kompositionen.
Dominerar stadens stora torg, den pyramid av Yax Pac och 30 meter hög.
Detta är den sista konstruktionen av denna kung.
Det märkliga utseendet på denna byggnad är att, av någon obestämd anledning,
pyramiden restes ovanför templet tidigare, utan att förstöra eller skada den.
Den största arkitektoniska bedriften i Copan låg kanske tempel 22.
Detta tempel designades som en modell av Mayakosmologins urberg.
På första våningen, flera stenskallar dyker upp,
för att symbolisera entrén i underjorden.
I resterna av tempel 18 kan vi fortfarande observera reliefer som representerar
den siste store kungen av Copan, Yax Pac.
Temple 10 avslöjar för oss bågvalvsteknik,
användes av mayafolket i deras konstruktion.
Letar efter strukturer äldst begravd av mayafolket
under nyare byggnader, arkeologer grävde tunnlar,
inklusive Jaguars, representerade här.
Stele D ligger norr om Grande Place.
Den representerar en viktig kung av dynastin, kallad "18 Rabbit" år 736.
Det är representerat här under egenskaperna hos en åldrad gud.
Flera steler är till honom också tillskrivits.
Hundratals steler har varit inspelad i Mayazonen,
ihop med ett litet altare, som här med sköldpaddan.
Stele B representerar också den 13:e kungen, alias 18 kanin,
vid hans tillträde till tronen.
Skulptörerna hade en särskilt mjukt material,
den vulkaniska tuffen och stelerna ristades i hög relief.
De flesta Maya stelae var synligt målade i ljusa färger
som rött, gult och svart.
Stelorna var nära besläktade till föreställningen om gudomlig kunglighet.
De är representationen av kungen Gud.
Många av dem är delar av kalksten huggen med flera ansikten.
De representerar suveränen sedd framifrån, han håller en ceremoniell bar i famnen.
Huvudet är oproportionerligt till till kroppen och benen är massiva.
Även här med stelen, altaret gör paret.
Den här är sfärisk och perfekt dekorerad med ett tvinnat rep.
Stelerna är orienterade öst-väst, så att den blir upplyst
av den uppgående solen och den nedgående solen.
Varje stel åtföljd av sitt altare, föreställer gudakungen som utför en ritual,
under vilken han förkroppsligar en gudomlighet,
som majsguden till exempel, eller guden Chaac.
Det var på 700-talet som Copan blev en av de mäktigaste Maya-städerna.
Denna period motsvarar regeringstiden av 18 bilder inklusive smeknamnet 18 Rabbit,
berodde på ett transkriptionsfel.
Handeln växer och templen förökar sig,
med dessa fantastiska helgdagar ritualer organiserade av kungen,
kring självuppoffring och människooffer.
Men Copans guldålder tog slut när 18 Kanin tillfångatogs och offrade sig själv,
av en annan stam, Maya.
Slutet på dynastin markerar dock inte en brutal kollaps av samhället i Copan.
Tvärtemot vad som har observerats i andra klassiska Maya-städer.
Från 900- till 1200-talet, befolkningen minskar sedan långsamt,
och staden är övergiven.
Precis som Tikal och Chichen Itza, den arkeologiska parken Copan i Guatemala,
är en av de mest intressanta förcolumbianska webbplatser.
Guatemala fördjupar oss i hjärtat av kulturen Indian i hjärtat av Mayavärlden.
Dess nationella valuta är också quetzalen,
som syftar på den heliga fågeln,
varav Mayafolket använde den långa stjärtfjädrar som en lyxvara.
Större delen av landet är vild, intakt, autentisk,
och färgglada koloniala städer påminn oss om att Pedro de Alvarado,
en spansk conquistador, brutalt förstörd och dämpad,
Mayafolken i Amerika central mellan 1523 och 1527.
Guatemala är också hem för extraordinära platser
som en av de vackraste sjöar i världen, Lake Atitlan,
omgiven av sina perfekta konvulkaner.
Ett land där det är bra att våga sig.