היי, Vsauce, מיכאל כאן. הכלב
ששיחק כטוטו בסרט "הקוסם מארץ עוץ" זוכה בשמו בעריכה
כטוטו, אבל במציאות השם של הכלב היה
טרי, וכאשר טרי נפטרה בשנת 1945
הבעל והמאלף קרל ספיץ קבר אותה בחווה שלו.
בלוס אנגלס. אך בשנת 1958
מסלול וינטורה הוקם ישר
דרך הקבר של טרי, השאריות
נהרסו ולעולם לא נמצאו, 53 שנים לאחר מכן
מצבה נבנתה בהוליווד.
לכבודה אך בגלל שהיא לא קבורה
שם, המצבה היא לא קבר, זה מה שנקרא
כמצבת זיכרון, קבר
ריק, אני נזכרתי במצבה של טוטו
כאשר ראיתי את מצבת הזכרון של Philopappos באתונה.
באתונה. תראו , הייתי לאחרונה ביוון
דיברתי על יוטיוב עם יוצרי יוטיוב.
ואנחנו ביקרנו
באקרופוליס, שער האריה שהוא קיים כמעט 1000 שנים יותר מהאקרופוליס.
המחשב האנלוגי הישן ביותר, הרבה
חתולים יפיפיים ואפילו צילמתי סלפי
בדלפי. ראיתי את כל הדברים האלו
וכמה הם עתיקים, וזה גרם לי לתהות עם שאלה איך אנחנו
ניזכר?
כיצד ארכאולוגים עתידיים יגיבו להריסות של
החברה ההרוסה שיגלו אלפי שנים מעכשיו.
האם הם יעשו עבודה טובה בחיבור הדברים האלו
יחד? האם משהו קטן מכם במיוחד
יישמר? ולצורך העניין,
איך אנחנו בכלל יודעים שהעבר קרה?
לא רק בדרך שאנחנו חושבים שזה קרה, אבל הכל.
ברצינות, האם את/ה יכול/ה להוכיח שהיקום לא נוצר
ביום חמישי האחרון? שכל דבר, כל אדם, כל זכרון שיש לך
כל תמונה שצילמתם את לא סתם צץ פתאום משום מקום
בשבוע שעבר או לפני חמש דקות?
Last Thursdayism הינה אמונה שטוענת שהיקום נוצר
ביום חמישי האחרון. אין לזה באמת
מאמינים או טקסים, אך להוכיח זאת כלא-נכונה
בלתי אפשרי, לא מכיוון שהיקום
באמת נוצר ביום חמישי שעבר אלא מכיוון ש-Last Thursdayism
הינו דבר שאי אפשר להפריך אותו.
לא ניתן להראות של שקר. בכל הוכחה שתביא נגד הטענה ניתן
לתרץ אותה כחלק
מכל מה שנוצר ביום חמישי האחרון
הרבה אנשים מאמינים שבכדי שתאוריה כל שהיא
והסבר יהיו מדעיים - הוא חייב להיות אפשרי
להפריך אותה, להוכיח שהדבר אינו נכון, לבחון אותה.
אז במקום, Last Thursdayism שייך לתחום
של פילוסופיה, שבמקרה
יש סכינים - כללי אצבע
שעוזרים לגלח הסברים לא סבירים.
אחד המפורסמים הוא ה"תער של אוקאם". כאשר צריך לבחור בין
הסברים שונים,
נבחר את ההסבר שדורש השערות פשוטות.
תערו של אוקאם יכול לגלח את
ה-Last Thursdayism מכיוון שהוא דורש
פחות הנחות בכדי להאמין ש..., נגיד,
הקבר הזה נבנה עוד בתקופת הברונזה
ושגם ביקרתי בה מאוחר יותר, מאשר להאמין
שהקבר, הזכרונות שלי והסרטון הקצרצר הזה שאני
בתוכו נוצרו פתאום באופן מקרי באותו זמן
ביום חמישי האחרון. אחד מבין החוקים הפילוסופיים שאהבתי במיוחד
חותך כל כך הרבה דברים שהוא בכלל לא אמור להיקרא
סכין. הוא נקרא חרב
הלייזר הבוערת של ניוטון. הוא מדגיש
שאם משהו לא יכול יכול להיות מיושב ע"י ניסויים, אז הוא לא ראוי
לדיון. אז נתקדם קדימה
לעבר. מה החרב הבוערת של ניוטון
אומרת לנו על העבר? כלומר, אם זה לא קיים
בדרך
שגרביטציה עובדת או אור או פרוטונים. אנחנו לא יכולים לעשות ניסויים על זה,,
לבנות קבוצות בקורת, לבצע ניסויים. העבר
הוא פשוט מה שהיה.
יום אחד נהיה העבר ולא משנה כמה טוב ננסה לשמר את עצמנו
את הסיפורים שלנו , ועצמנו ללא
מכונות זמן, ארכיאולוגים יצטרכו להניח הרבה הנחות
לגבינו.
אבל זה די מגניב.
סביר שאנשים עתידיים ידעו הרבה יותר מאשר אנחנו יודעים היום
על רפואה, על כוכבי לכת, על פיזיקה.
אבל דבר אחד שהם כמעט בוודאות לא ידעו
מאשר אנחנו יודעים
הוא היום. האם הנכד של הנכד של הנכד של הנכד שלכם
ידע את שמכם? האם חייזרים, שיבקרו בכדור הארץ
מיליוני שנים אחרי שבני האדם יעזבו או יכחדו
יבינו שאנימורפס היה רק
מדע בדיוני, ולא ההיסטוריה של אנשינו?
אתם נודעדם להיות מה שהעתיד
קבע לכם, אם אתם בר מזלים.
אש, ונדליזם, אסונות טבע
כובשים, גנבים, כל הכוחות הללו מסתירות עובדות
לאורך הזמן, אבל לא משנה כמה ננסה לשמר
את ההווה בספרי ההיסטוריה, יש רק סוג אחד
של ערפל שאנחנו לא מצליחים לחמוק
אדישות. Ira Glass מתאר את זה טוב מאד
כאשר הוא שאל את המאזינים שלו שאלה פשוטה למדי: מנה
10 אנשים מתקופת המאה ה-15.
יש לנו הוכחות יותר מעשרה אנשים אבל לרובינו
הם כלל וכלל לא חשובים. בעוד 500 שנה
תוכניות רדיו יעשו את אותם בדיחות עלינו.
אבל, ישנה מורשת שאתם משאירים מאחוריכם
שהיא בלתי הפיכה , נצחית
ובדרך כל שהיא , בלתי נשכחת.
במטרה לחסוך אנרגיה, תסגרו מכשירים שאינם בשימוש.
או שפשוט תשאירו אותם פועלים. אנרגיה תמיד תישמר
לא משנה מה תעשו. אפילו אם תשאירו את האור דולק למשך כל השנה,
לא יהיה פחות או יותר אנרגיה ביקום.
מה שבאמת נשמר שאנחנו מכבים את האור
הם המשאבים שאנחנו הופכים לאנרגיה
שהמנורות משתמשות בה. אבל אם אתם תחשבו את
כל האנרגיה בעולם, לפני ואחרי שתפעילו את המנורה,
זה עדיין ישאר אותו דבר. אנרגיה עושה עוד משהו מעניין.
אלא אם כן הוא מנוע מלעשות כן, אנרגיה
יכולה להתפשט
זה יפיץ את עצמו בכל מקום. זה הוא
במילים פשוטות, החוק השלישי של טרמודנמיקה.
כך יקום שלנו עובד. זו הסיבה שדברים שקורים באופן ספונטאני.
אנרגיה מתפזרת.
אפילו מנגנון מסויים מרכז אנרגיה במקום מסוים,
כמו היווצרו גביש או חיים גדלים,
החוק השני אינו מופר מכיוון שהמנגנונים הללו
לא משפיעים על העולם הגדול סביבם. הם לא
יעילים ב-100 אחוז. מגבלות יכולות לעכב את ההתפשטות של אנרגיה במשך
זמן רב. החוק השני לא אומר
מתי אנרגיה תתפשט - רק כאשר זה יתאפשר
זה יקרה. בלונים יאבדו את האוויר שבהם,
חפצים יפלו, חומרים חמים יתקררו
ובושם יעוף בסופו של דבר לאף שלך
אפילו באוויר שלא זז. באיזו מידה
או באיזה היקף אנרגיה התפשטה נמדדת
על ידי אנטרופיה. אנטרופיה נקראת במילים אחרות
אי-סדר, כאוס. אך אנטרופיה הינה שונה מאד מבלאגן
מאקרוסקופי. חפישת הקלפים הזאת
באה מהפילוסופיה היוונית. היא גם מסודרת לפי
ערך וסוג - החפישה כולה. אבל אם אקח את החפישה
ומערבב אותה, כלומר, לבלגן אותה, באמת לא
הגדלתי את האנטרופיה
של החפשיה,
מכיוון ששום דבר בנוגע לחפישת הכלפים הזאת
והאנרגיה של שונה ממה שהיא היתה קודם. אבל,
אנטרופיה בעולם הגדול סביבנו
אכן גדל מכיוון שבכדי לערבב את הקלפים
הגוף שלי צריך לעשות פעולה. הוא צריך לקחת אנרגיה השמורה בתוך התאים שלי
ולשנות אותה ולהפוך אותה לאנגריה קינטתית,
תנועה, וטיפה חום מגופי ומהקלפים,
חיכוך, ואפילו קצת אנרגיית הקול - צליל הרשרוש הזה.
אז הנה המורשת האמיתית שלכם.
התרומה שלכם לאנטרופיה של היקום
הגדלה. שום תהליך יכול
להחזיר אחורה את העליה באנטרופיה
שהשגתם בחייכם. ההיסטוריה עלולה לשכוח אתכם,
או לפרש לא נכון את ההישגים שלך או העקרונות שלך.
הגלים שאתם משאירים מאחוריכם עלולים להוביל לכיוון חדש
אבל היקום לעולם לא ישכח את
האנרטפיה שאהוספתם. זה החוק.
החוק השני של תרמודינמיקה.
מדענים רבים מאמינים שבסופו של דבר
אנרגיה ,חום יתפשט באפן מוחלט
ושווה ברחבי היקום. הטמפרטורה תהיה אחידה
בכל מקום, ובנקודה זו שום דבר לא יוכל
לקרות. בגלל שאם אתם רוצים לגרום לדבר שיקרה
אנטרפיה צריכה לגדול, אנרגיה צריכה להתרחב, לזוז להשתנות.
זה עלול להיות הגורל הספי של היקום -
שיווי משקל תרמודנמי.
"חום מוות" של היקום. לפי ההערכה ובקצב השינויים
הסוף הזה יקרה בעוד
8 גוּגְל שנים (10 בחזקת מאה), ואתם תורמים לזה
בכך שאתם קיימים. תוצאה מצחיקה של כל זה
היא העובדה שאנשים שלא כל כך פעילים, אנשים שלא עושים הרבה חוץ מלשכב
ולהתרווח
הם לא רק עצלניים. בדרך כל שהיא
הם מתחשבים בנו. עצלנות
היא יטא, אבל ליקום
זה עוצמה אדירה לגדילה. לבחור לא לעשות דבר הכי קטן
משמעות הדבר שאתה מגביל באופן מחושב את התרומה שלך
להתפשטות הבלתי-נמנעת של אנרגיה ובכך
דוחה במשהו קטן מאד את
"חום מוות" של היקום שלנו.
רוגע נותן עוד זמן
לחיים של היקום: זמן שלא ניתן להבדיל אותו
מאפס,
אבל עדיין תאורתית אמיתי.
להיות עצלן יגורם ליקום להתקיים
ליותר זמן. אז תודה על זה שאתם..
נחים. תודה שאתם לוקחים את זה קל. וכמובן כמו תמיד
תודה שצפיתם.