המלחמה הייתה נכנסת בשנתו החמישית.
המכונה מלחמת גרמניה,
שבו האמין היטלר שזה יהיה הכלי של עליונותו,
היה בירידה.
אחרי התבוסה של סטלינגרד בפברואר 1943,
בעלות הברית היו ממוקמות היטב לנצל את היתרונות שלהם.
מנהיגי בעלות הברית היו מודעים
סכנות אשר נותרו להתמודד.
הם נעו בזהירות, לקח יוזמות
והתקדם צעד אחר צעד לניצחון.
ב-43 ביולי, ההתקדמות שלו הייתה גלויה.
בים, בעלות הברית היו בערך לנצח בקרב על האוקיינוס האטלנטי.
האמצעים הוחלט מאת ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל
והנשיא פרנקלין רוזוולט האמריקאי
בקזבלנקה שבעה חודשים קודם לכן
כדי להתמודד עם האיום סירות U-Boats, נשאו פרי.
מורל הצוות צוללות גרמניות היו על חצי התורן.
האדמירל הגדול לקרל דוניץ לא הייתה ברירה אחרת
מאשר לנתק אותם מהעיקר נתיבי שיירה בצפון האוקיינוס האטלנטי.
עבור בעלות הברית, זה היה הקטן דחיפה שהם היו צריכים.
הצלחה זו מול U-Boats התכוון שהבריטים
והאמריקאים יכלו עכשיו לחזק את כוחם
בִּתְחוּם רְאִיָה של מבצע אוברלורד.
הנחיתה במערב אירופה.
בשמי אירופה, מבצע נקודת ריק,
נתון שם קוד בוועידת קזבלנקה
לקמפיין הפצצות לאור היום ובלילה נגד גרמניה ואיטליה,
עבר את שלו.
מטוסים אמריקאים תקפו מטרות ביום ברחבי מערב אירופה,
בעוד חיל האוויר המלכותי השתלט בלילה.
כפר בצפון אפריקה הסתיים
על ידי ניצחון מוחלט של בעלות הברית.
במאי 43, כמעט של 250,000 חיילים גרמנים
והאיטלקים היו אסירי בעלות הברית.
עבור גרמניה, זה היה אסון צבאי,
אפילו גרוע יותר מאשר התבוסה של סטלינגרד.
האחראים אמריקאים ובריטים
עבדו על הכנה השלבים הבאים של הסכסוך,
לאחר שהסכים באסטרטגיה פשוטה, קודם היטלר.
במאי 1943, צ'רצ'יל, רוזוולט
והצוותים שלהם נפגש בוושינגטון
במהלך כנס, שם קוד טריידנט.
צפון אפריקה נמצאת על סף ליפול לידיהם,
בעלות הברית הסכימו לפלוש לסיציליה.
שם קוד מבצע האסקי, השלב ההגיוני הבא.
מעבר לכך, לא ניתן היה להגיע לקונצנזוס.
אמריקאים רצו לפלוש לצפון צרפת
על מנת לסיים מלחמה בהקדם האפשרי.
גם הבריטים רצו לחצות את תעלת למאנש כדי לרדת,
אבל רק אחרי הכוחות הגרמניים
נסחפו לכל מקום אחר.
הם חששו ממרחץ דמים בדומה לטבח השוחות
של מלחמת העולם הראשונה.
הבריטים התקדמו כמו טיעון שסוחף את המשטר הפשיסטי
מאת בניטו מוסוליני ולהוציא את איטליה מכלל פעולה
יוביל את האויב להילחם בבלקן וביוון,
מה יהיה הכי טוב דרך להבטיח את הצלחתו של אוברלורד.
האמריקאים לא ראו בכלל לא דברים כאלה,
בטענה כי אסטרטגיה כזו יוביל לפיזור
משאבים ומאמץ.
הם התעקשו על נחיתה בצד השני של הערוץ
בְּהֶקְדֵם הַאֶפְשַׁרִי, מה שיפחית את הלחץ
מה קורה הצבא האדום בחזית המזרחית,
כי הם חשבו על מקום כלשהו הפחד שאם לא,
הרוסים עלולים למצוא הסכם עם היטלר,
כפי שעשו באוגוסט 1939.
גרמניה הנאצית נכבשה
חלקים גדולים של השטח הסובייטי.
השלג נמס עם בוא האביב
והגנרלים של היטלר חיפשו לנקום את אסון סטלינגרד.
הכנות לקראת הניתוח האסקי התחילו.
היטלר השתכנע
מאשר אויביו יפתח במתקפה
נגד סרדיניה הודות למידע שקרי
שירותי הביון של בעלות הברית.
הקרב לכיבוש מחדש של יבשת אירופה החלה.
בכנס הטריידנט בוושינגטון בחודש הקודם,
רמטכ"לים של הפיקוד המשולב האנגלו-אמריקאי
קבע תאריך של מבצע אוברלורד ב-1 במאי 1944.
למרות זאת, האנגלים היו להוטים
להקים ראש גשר באירופה הרבה יותר מוקדם.
סיציליה הייתה רק הצעד הראשון.
כל איטליה הייתה המטרה.
זה מה שצ'רצ'יל ויועציו הצבא ביקש לכפות.
גנרל ג'ורג' מרשל, ראש המטה של צבא ארה"ב
ומקדם מאמצים מלחמה אמריקאית,
היה בלחץ של הגנרל דאגלס מקארתור,
מפקד הכוח בעלות ברית בדרום מערב האוקיינוס השקט,
לספק לו יותר גברים ו ציוד להילחם ביפנים.
מרשל היה מוכן בלבד
לאגד חיילים אמריקאים לפלוש לסרדיניה.
הוא קיבל הוראה של הגנרל דווייט אייזנהאואר
ששאל אותו לפתח פעולות
על מנת לנצל ההתקפה על סיציליה
כדי לשים איטליה יצאה מכלל פעולה.
לאחר סיום ועידת הטריידנט,
צ'רצ'יל ויועצו הוותיק ביותר חייל, גנרל אלן ברוק,
ראש הסגל של האימפריה, טס לצפון אפריקה
בניסיון לשכנע את אייזנהאואר שלמרשל היה נוף קצר מדי
וביקש את תמיכתו לנחיתה באיטליה.
בלחץ מרשל, אייזנהאואר נאלץ להיות זהיר.
הוא הבטיח למנהיג הבריטי
שאם מבצע האסקי היה מוצלח,
הוא יכול להציע את תמיכתו לפיגוע באיטליה,
אך לא לפני כן.
בזמן בעלות הברית דיברו,
משבר אסטרטגי ופוליטיקה מרכזית
התנשא עבור כוחות הציר.
באיטליה, היה לפחד ממנו
שבעלות הברית מבקשות להפיל הדיקטטור הפשיסטי בניטו מוסוליני.
אדולף היטלר שם עין על אירועים בים התיכון
והחרדה שלו גברה.
תוֹצָאָה קרבות ברוסיה
ואובדן שמונה חטיבות צירים בתוניסיה מוקדם יותר השנה,
אזור הים התיכון היה ריק כמעט.
השאלה האסטרטגית הגדולה מול הפיהרר
היה לדעת איפה בעלות הברית עמדו להכות עכשיו.
מפקד התיאטרון של מבצע הים התיכון,
פיילד מרשל קסלרינג ומנהיגי הצבא האיטלקי
האמין כי נחיתה בסיציליה היה קרוב.
היטלר לא היה כל כך בטוח.
לְלֹא מידע אמין,
הם חשבו בעלות הברית עמדו לנחות בסרדיניה.
משם הם הלכו בהיגיון לתפוס את קורסיקה,
שישמש אז כקרש קפיצה לכיוון דרום צרפת או איטליה.
בצד אחר,
בעלות הברית יכלו גם לפלוש ליוון.
היטלר ביסס את חשיבתו על מידע שנאסף
ממסמכים סודיים ביותר התאושש מגופתו של קצין
של הנחתים המלכותיים נמצא טבע על חוף הים
מדרום ל ספרד באפריל 1943.
הרשויות הספרדיות שגילה את הגופה
חשב שהנחתת המלכותית טבעה בעקבות התרסקות מטוס בים.
עותקים של מסמכים נשלחו מסמכים מקוריים
למודיעין הגרמני
על ידי קצין של הצי הספרדי הפרו-נאצי.
הם חשפו מאשר סרדיניה
ויוון היו הבא ברשימת בעלות הברית.
היטלר נתן את ההוראה לפרוס חטיבת פנצר ביוון,
חטיבת חי"ר נוספת ממונע בסרדיניה
ושתי חטיבות של צנחנים מובחרים בצרפת
להתמודד לסכנת ירידה מהמטוס.
למעשה, כל הפרשה הזו הייתה תוצאה של מבצע מדהים
שירותים המודיעין הבריטי,
כי הנחתת המלכותית המדוברת מת מדלקת ריאות באנגליה.
גופתו הושלכה בים, ליד החוף הספרדי,
על ידי צוללת בריטית,
וכל המסמכים והמכתבים שנמצאו עליו היו כמובן שקריים.
הודות למניפולציה המיומנת הזו, חצי מיליון אנגלו-אמריקאים
שהוקצה למבצע האסקי התכוון להילחם שניים נגד אחד
עם חיילי הציר נותר להגן על סיציליה.
לגרמנים, למעשה, לא היה רק שתי תצורות תחת צבאות
להדוף התקפות.
לא פחות משמונה דיוויזיות בריטיות,
אמריקאי וקנדי נאספו להתקפה
היום הראשון של מבצע האסקי,
עושה את זה המבצע הצבאי הגדול ביותר
לעולם לא חברה בתאריך זה על ידי בעלות הברית.
גברים נוספים עמדו לנחות בסיציליה ב-24 השעות הראשונות של הפלישה הזו
שיהיה על חופי נורמנדי,
במהלך אותה תקופה במהלך של יום D כמעט שנה לאחר מכן.
שתי חטיבות נוספות,
בריטי ואמריקאי
אז יתחזק ראשי הגשר בסיציליה.
ב-5 ביולי 1943, עם עלות השחר, חמישה ציי נחיתה
תחת הפקודה של אדמירל סר אנדרו קנינגהם,
מיהרו לעבר סיציליה מחופי אפריקה.
מול החוף של אי המבצר מלטה,
פחות מ-24 שעות לפני הירידה, הציים הללו יצרו שתי קבוצות.
הראשון, כוח משימה מזרח,
בפיקודו של סגן אדמירל של הצי המלכותי ברטראם רמזי
כמעט מובן 1700 ספינות מלחמה,
הובלת חיילים וספינת נחיתה,
בתוספת ארבע חטיבות אנגלית וקנדית
תחת הפקודה של הגנרל ברנרד מונטגומרי.
הקבוצה השנייה היה כוח המשימה מערב
תחת הפקודה סגן אדמירל של הצי האמריקני קנט יואיט,
גם עם 1700 ספינות
וארבע דיוויזיות אמריקאיות בראשות ג'ורג' פאטון.
האסטרטגים של המבצע להאסקי הייתה עוד הפתעה
לכוחות הציר נוכח באי
בצורה של כוחות מוטסים של המטוס הבריטי הראשון
והמטוס 82ᵉ US Airborne מוכן לנחות בפנים הארץ.
הפלישה המוצלחת לכרתים על ידי כוחות מוטסים גרמנים
במאי 1941, הניע את בעלות הברית להקים
מספר חטיבות צנחנים או דאונים.
מבצע האסקי עמד להיות את טבילת האש שלהם.
אייזנהאואר, כאיש מקצוע חכם, בוחר בגנרל הרולד אלכסנדר,
ידוע בכריזמה שלו ושלוותו באש
להוביל את מבצע האסקי.
אם הכריזמה עדיין שימושית,
דם קר במקרה זה, היה חיוני
כי לפי הפקודות של הגנרל הרולד אלכסנדר
היה הגנרל ברנרד מונטגומרי,
מפורסם בזכות הניצחון שלו באל-עלמיין,
והגנרל ג'ורג' פאטון, ידוע בזכות מצב הרוח הגבוה שלו
והסגנון שלו מנהיגות אגרסיבית.
האסקי היה הניתוח הראשון
שבו שני הקצינים השאפתניים האלה
ואגוצנטרית ידועה לשמצה עמדו לשרת יחד.
אם שני אנשים נראו נועד ללכת להתנגשות,
אלה היו מונטגומרי ופטון.
נחיתת בעלות הברית בסיציליה התחיל בשעות המוקדמות
10 ביולי 1943.
הארמייה השביעית של פאטון היה אמור לרדת
על חזית של 60 קילומטרים בחוף הדרומי של האי,
בעוד הארמייה השמינית ממונטגומרי עמד לעגון
בחזית רחבה של 50 ק"מ בצד השני,
בסוף דרום מזרח לסיציליה.
בתחילה של הכנת האסקי,
זה היה מתוכנן המטרה העיקרית של פאטון
כנראה היה הנמל של פאלרמו בחוף הצפון מערבי של האי.
אבל האסטרטגים של בעלות הברית היו מודאגים כי חיילים אמריקאים
חסר ניסיון למבצע כה מורכב.
במקום זאת, הארמייה השביעית קיבל את המשימה
כדי להגן על האגף השמאלי של מונטגומרי במהלך התקדמותו לכיוון מסינה
לחסום נסיגת כוחות הציר.
עבור הגנרל האמריקאי עם הכינוי דם וקרביים,
כלומר דם והקרביים,
זה היה כמו לנופף סמרטוט אדום מול שור.
הוא היה נחוש להוכיח למלעיזים שלו
שהם עשו תפיסה שגויה של ערך
גברים בפיקודו.
במהלך מבצע האסקי,
לפטון הייתה ההזדמנות כדי להוכיח זאת בצורה חיה.
דברים לא יכלו להיות להיות טוב יותר
עבור הצי הגדול מסיבת נחיתה אנגלו-אמריקאית.
היא מצליחה להתקרב לסיציליה, כמעט ללא התנגדות.
צוללות גרמניות הטביע שש ספינות תובלה
וספינת נחיתה,
אבל לא הייתה התקפה מטוסי אויב.
לקראת למבצע האסקי,
מפציצים של בעלות הברית הרסו כל שדות התעופה בסיציליה,
מכריחים מכשירים של הלופטוואפה ושל Regia Aeronautica
להחזיר לארץ המטוסים שלהם באיטליה.
מול 4000 מטוסים של בעלות הברית,
הם לא יכלו לעמוד בתור מ-1500 מכשירים.
למעשה, המכשול העיקרי למבצע האסקי היה מזג האוויר.
יום לפני הנחיתה, בשעות אחר הצהריים של תשע,
הרוח התגברה במהלך סערה אדירה שהביאה לתוצאה
לעשות חולה חלק גדול מהחיילים
שהתכוננו לרדת.
לְמַרְבֶּה הַמַזָל, הרוחות שככו
בתוך שעות לפני הנחיתה,
אבל הסערה הנוראה למעלה של סיציליה לזרוע בלבול
בתצורות מטוסי תובלה חיילים ורחפנים בדרך
לאזור שלהם שחרור ונחיתה.
צנחנים ורחפנים היו מפוזרים על פני דרום האי.
ארבעים ושבעה מתוך 134 הרחפנים בריטים הגיעו למים.
ההופעה הפתאומית כוחות מוטסים
מי הגיע לקפוץ על סיציליה
יצר פאניקה מאחורי עמדות אויב.
עם עלות השחר ב-10 ביולי, בחסות של הפצצה ימית איומה,
הכוחות הראשונים בני ברית נחתו.
האסטרטגיה של אייזנהאואר אפשרו לבעלות הברית להתבסס
ראש ראשון גשר על אדמת אירופה.
הכוחות הפורקים לא היה לו מושג על ההתנגדות
מאשר יריביהם היה מתנגד להם.
באופן מוזר, במגזר הבריטי,
כמעט כל חיילים איטלקיים
נתקל השמיני הצבא של מונטגומרי
נכנע בלי אפילו ניסיון להשתתף בלחימה.
באופן לא מפתיע, רוב הגברים שולבו בשש החטיבות
של הגנת החוף היו סיציליאנים.
הייתה להם רק משיכה חלשה למשטר הפשיסטי של מוסוליני
והיה אפילו פחות רוצים לראות את המדינה שלהם
לסבול את פגעי המלחמה.
תוך שעות, מונטגומרי היו לו ארבע דיוויזיות על החוף
עם החימוש הכבד שלהם, בעוד פאטון והאמריקאים
נתקל בהתנגדות חשוב יותר.
ביום הראשון לניתוח,
טנקים איטלקיים ואז הופיעו גרמנים,
אלא האיטלקים נקרעו במהירות לגזרים.
בהמשך היום, קבוצת קרב
של דיוויזיית הרמן גרינג מצליח לטאטא
גדוד של חיל רגלים אמריקאי.
למחרת, 11 ביולי, גנרל אלפרדו גוצוני,
המפקד העליון האיטלקי מכל החיילים שנמצאים בסיציליה,
נתן את הפקודה לחטיבת הרמן גרינג,
מחוזקים על ידי חלוקה ליבורנו האיטלקית,
להסיע את האויב בחזרה לים.
מטוסים איטלקיים וגרמנים שבסיסו באיטליה הצטרף למתקפה
וחיילים אמריקאים מצאו את עצמם במצור.
הגברים של פאטון נלחם באנרגיה של ייאוש
לשמר האויב מרחוק,
הפאנצרים התקדמו
מספר קילומטרים בתוך אזורים כבושים.
מאוחר יותר הארטילריה והצי האמריקני הצליח להישבר
התקפה של כוחות הציר.
מימין לראש הגשר של הצבא השביעי של ארה"ב,
כוח ססגוני צנחנים וחי"ר
עצר אחר התקפת נגד גרמנית.
הארמיה השביעית של פאטון איבד 2300 איש
במהלך 24 השעות העקובות מדם האלה של כל האזור הכפרי של סיציליה.
האמריקאים יסבלו הפסדים גדולים עוד יותר
לפני הזריחה של 12 ביולי לא עולה.
מטוסים ורחפנים נושא 2000 איש
נצטוו לתחזק הדיוויזיה המוטסת ה-82.
למרות ש-23 מטוסים הופלו, הרג עוד 200 חיילים אמריקאים,
האיום על המגזר האמריקאי הוסר.
החופים מאובטחים, בעלות הברית מיהרו
להזמנת שתי מכונות שהטכנולוגיה שלו התפתחה
על ידי אמריקאים ישחק תפקיד חשוב
בעימותים עתידיים.
ספינת הנחיתה של הטנק בשם LST
והרכב האמפיבי שניים וחצי טון
ה-DUKW, הוכח כיעיל במיוחד
במהלך מבצע האסקי.
מסוגל לשדר גברים ותחמושת במהירות,
כוחות נחיתה כבר לא תלוי
לכידה מהירה של נמל,
מה שיתברר כמכריע במהלך מבצע אוברלורד,
זאת אומרת הנחיתה בנורמנדי.
הכנות לנחיתה במערב אירופה הלך טוב.
מהנדסים בריטיים פיתחו פרויקטים נועזים
כך שכוחות בעלות הברית והאספקה שלהם
מנותבים במדויק היכן יהיה צורך בהם.
Mulberry היה שם הקוד של האלמנטים מוכנה מראש של נמל צף המסוגל
שיועבר ליד החוף הצרפתי.
הרבה עבודה עדיין יהיה צורך
לעשות את הפרויקט הזה מציאות מקורית.
בעלות הברית הצליחו לנחות
מאות אלפים של חיילים בסיציליה,
ובכל זאת חיכוך
במסגרת הפיקוד העליון התחילו להופיע.
חיילים בריטיים וקנדיים ניקה במהירות
הפינה הדרום מזרחית של האי.
הם התקדמו לנמל מסינה
ללכוד את החיילים של הגנרל גוצוני,
אבל הם נפגשו התנגדות עזה מצד הגרמנים.
פנצרים מחוזקים על ידי כוחות מובחרים מוטסים
הובלה מדרום מצרפת חסמו את דרכם.
ההקלה מסבכת דברים שוב,
כי מאחורי הפאנצרים, הייתה אטנה,
הר געש עדיין פעיל שעלה ל-3000 מטר
מֵעַל מהמישור של קטניה.
לעקוף עמדות גרמנים למרגלות אטנה,
מונטגומרי האשימה אלכסנדר ליצור את הקשר
בין הצבא השמיני שלו והשביעי של פאטון ב-13 ביולי.
תנועה זו אפשרה לבריטים להתקדם הודות לכביש 124,
הכביש הראשי במרכז סיציליה,
לפני הפנייה לצפון מזרח בחינה לכיוון מסינה.
פאטון זעם.
כמו גנרלים אמריקאים רבים, הוא שנא את מונטגומרי.
על ידי עיצוב מחדש של חללים משותפים לטובת מונטגומרי,
אלכסנדר הפחית הצבא השביעי
לתפקיד מגן לשמיני.
פאטון החליט שהכי טוב דרך לשכנע את אלכסנדר
היה לתפוס את פאלרמו, בירת סיציליה
ונמל מרכזי.
אם פאלרמו נפלה בידיים אמריקאיות
ואם הקווים אספקה הובטחה,
זה ידחוף לכיוון מזרח, לכיוון מסינה
ולהגיע לעיר לפני יריבתה הבריטית.
כדי לשדל את אלכסנדר, הוא קיבל הסכם
לכוחותיו להתקדם בהכרה
לכיוון העיר אגריג'נטו.
ברגע שאגריג'נטו נפל ב-15 ביולי,
פאטון שכנע את אלכסנדר לאשר לו להתקדם לעבר פאלרמו.
מטאטא את המניעים הנסתרים של המפקד הבריטי שלו,
פטון הגנרל דם וקרביים יצר גוף מיוחד
של שלוש חטיבות מהירות נועד לכבוש את פאלרמו.
חיילים איטלקיים שפגשו בכביש
לא התנגד התנגדות גדולה להתקדמותו.
פאלרמו נפלה ב-22 ביולי ו-48 שעות לאחר מכן,
כל מערב סיציליה ו-53,000 חיילים איטלקים
היו בידיים של הארמייה השביעית של ארה"ב.
באיטליה, החדשות של לכידת פאלרמו
מאת הכוחות של פאטון עוקב אחרי כמה ימים
על ידי הקריסה של המשטר הפשיסטי.
אמנם דיקטטור באיטליה מאז 1922,
לבניטו מוסוליני היה תמיד שיתף את כוחו
עם המלך ויקטור-עמנואל השלישי ועם הצבא האיטלקי.
המלך והצבא מעולם לא אהב
הברית של מוסוליני עם היטלר.
כעת ברית זו איימה לגרור אותם איתו.
הפלישה לסיציליה נועדה ל אנטי-פשיסטים שהגיע הזמן.
הדחיפה הסופית ניתנה בהפצצה כבדה
של חיל האוויר של ארצות הברית על רומא ב-19 ביולי.
המטרה הייתה חצר הרכבת,
אבל הרבה פצצות נפל מסביב,
הרג ופציעה מאות אזרחים.
דעת הקהל בעיר הייתה כעת עוין מאוד את המשטר הפשיסטי.
24 ביולי, מוסוליני דרש מהמועצה הגדולה הפשיסטית ברומא
שהוא שם קץ למשבר הפוליטי הגובר.
להפתעתו הרבה של מוסוליני,
עמיתיו הפשיסטים, הודיעו לו הם כבר לא בטחו בו.
למחרת, המלך פיטר אותו מתפקידו כראש ממשלה
וגרם לו להפסיק.
בלי ירייה אחת, המשטר הפשיסטי התמוטט.
מרשל פייטרו באדוגליו,
מפקד צבא לשעבר איטלקי, הפך לראש ממשלה.
כדי לא לשים הגרמנים על הגב,
הוא הכריז בזהירות שהמלחמה נמשכה
לצד בעלות בריתנו הגרמניות.
חדשות על נפילתו של מוסוליני הגיע בזמן קריטי
של פעולותיו של היטלר במזרח.
מאז החמישי ביולי, קרב טיטאני לחיים ולמוות
התנגד לוורמאכט ולצבא האדום בלהט הערבות הרוסיות.
בפעם הראשונה בקמפיין החזית המזרחית,
הפעולות אנגלו-אמריקאים עמדו לשחק
בעקיפין תפקיד מכריע.
במשך חמישה חודשים, היה קיפאון בחזית הרוסית.
ניסיון של הצבא האדום
לנצל על הניצחון הגדול של סטלינגרד
נעצר על ידי מבריק התקפת נגד של חיילים גרמנים
הורכב על ידי מרשל אריך פון מנשטיין,
אחד הטקטיקאים הטובים ביותר של היטלר.
העיר חרקוב,
נתפס על ידי כוחות הסובייטים בפברואר,
השתלטו על ידי הפאנזרים של הוואפן SS במרץ.
אבל הצבא האדום הגיע לשמור ולהחזיק כיס
150 ק"מ על 180
בין אוראל לצפון ובלגרוד מדרום.
במרכז היה העיר קורסק.
החום היה בחזרה בחזית הרוסית
והיטלר והגנרלים שלו למדו את המבצעים הבאים.
על המפה שלהם, הם יכלו לראות
מאשר קו החזית כעת נמשך מלנינגרד צפונה
לרוסטוב על הדון מדרום.
כיס קורסק, והצבאות הסובייטים
שהתבצרו שם נראה בשל להתקבל בברכה.
רמטכ"ל, גנרל קורט זייצלר,
רצה לבודד אותם על ידי תנועת מלקחיים.
הוא נתמך על ידי שני מרשלים,
אריק פון מנשטיין והנס פון קלוגה.
אבל הפיהרר לא היה לא ממהר לקבל החלטה.
אחרי הכניעה של האחרון כוחות הציר באיטליה ב-13 במאי,
הוא חשש מנחיתה אנגלו-אמריקאי באירופה.
הוורמאכט נאלץ לנסות לטאטא את כיס קורסק
או שהיה צורך לחכות לצבא האדום פותחת את מתקפת הקיץ שלה?
מכת מנע גדולה יכול לסכל את התוכניות של סטלין,
אבל אם האנגלו-אמריקאים נחת בסרדיניה,
ביוון, סיציליה, באותו הזמן,
היטלר יכול היה נגמר האספקה
עבור התיאטרון של פעולת הים התיכון.
באופן יוצא דופן, הפיהרר לא יכול היה לקבל החלטה.
המפקח שלו על חיילי הפאנצר,
המפקד המפורסם חיילי השריון היינץ גודריאן,
היה בתקיפות מתנגד לפרויקט של קורט זייצלר.
האם זה באמת הכרחי לתקוף את קורסק השנה?
אתה חושב שמישהו יודע איפה קורסק?
לכל העולם לא אכפת אם ניקח את קורסק או לא
הוא הכריז בפני היטלר.
הפיהרר השיב: "אני יודע, אבל לחשוב על זה אובססיבי אותי."
המתקפה אשר קיבלה שם הקוד מצודה,
תוכנן במקור ל-4 במאי נדחה.
באותו הזמן, המידע הועבר
לפיקוד העליון הסובייטי על ידי המודיעין הבריטי
הודות לרשת הריגול לוסי, מבוססת בשוויץ.
בנוסף, המקורות של הצבא האדום סיפק לסטלין
מידע על תוכניות גרמניות.
במהלך קיץ 1943, הוורמאכט והצבא האדום
יכול לספור מתוך 3,000,000 חיילים כל אחד,
כלומר 6,000,000 בסך הכל.
גרמניה הייתה בתהליך להפסיד את המירוץ
להתחמש נגד ברית המועצות.
יום אחרי יום, מאזן הכוחות בחזית הרוסית
נטה לטובת סטלין.
לקראת האירוסין, הוורמאכט אסף 50 דיוויזיות,
כולל 17 פנצרים מי יביא לקרב
הכוח של טנקי הטייגר החדשים שלהם ופנתר ותותח אדיר
הנעה עצמית של 88 מ"מ הוטבל פרדיננד.
לגרמנים היה 900,000 איש, 3,000 טנקים
וכמעט 2,800 מטוסים למבצע מצודה.
מתכוננים למתקפה נתן זמן לצבא האדום
לבנות מערכת מתוחכמת שדה מוקשים,
של תעלות ועמדות ארטילריה נגד טנקים
כדי להגן על כיס הריצה רק לעומק של 150 קילומטרים.
כדי למנוע כל פריצת דרך,
סטלין אסף לא פחות מ-1,300,000 חיילים,
3,600 טנקים, 20,000 תותחים וכ-2800 מטוסים.
חוץ מזה שהפסיד היתרון של ההפתעה,
הוורמאכט היה עלה במספר גברים וכלי נשק.
שלישי ביולי, ללא כל סימן לתנועה משמעותית
בעל ברית בים התיכון,
הפיהרר נתן אור ירוק למבצע מצודה.
עשרים וארבע שעות לאחר מכן,
הגרמנים פתח במתקפות ניסוי
נגד הגנות היקפיות מחוץ לעמדות רוסיות.
למחרת, 5 ביולי, המתקפה העיקרית התחילה.
הארמייה התשיעית, תחת מודל גנרל וולטר
של קבוצת צבא המרכז,
היוו את החלק הצפוני מהצבטים של מבצע המצודה,
וניסו מרכבותיו לפרוץ את ההגנות הסובייטיות
על מצח רחב כחמישים קילומטרים.
לאחר ארבעה ימים, הקרב מאט.
מדרום ארמיית הפאנצר הרביעית
וניתוק הצבא קמפף פרץ מסדרון
כשלושים קילומטרים.
ב-12 ביולי הם עמדו לעשות זאת לפרוץ את ההגנות הסובייטיות.
אותו יום התרחש הגדול ביותר קרב טנקים שלא נראה מעולם
כאשר שני הצבאות שריון גרמני ורוסי
היו פנים אל פנים בפרוחרובקה.
במשך שמונה שעות אלפי גברים,
באבק הערבה,
מזיע ומפוחד,
תקועים ברכבים שלהם חמושים בכבדות,
התנגש כאוס שאין לתאר.
מאות מתו, נקרע על ידי רסיסי הפלדה המותכת
או חרוך מהפיצוצים בנזין או תחמושת.
אבל בעוד הענק קרב טנקים השתולל,
הצבא האדום פתח במתקפה נגד מרכז קבוצות הצבא.
הארמייה התשיעית של הדוגמנית נאלץ להיכנס למגננה.
היום שאחרי, ב-13 ביולי, היטלר עשה חשבון נפש
על התקדמות המצודה.
כמה רווחי קרקע נעשה,
אבל האבדות היו כבדות 50,000 הרוגים ופצועים.
הנחיתה בסיציליה, שלושה ימים לאחר מכן, דאג הפיהרר.
מוכן להתגייס השמורות שלה כדי להגן על איטליה,
הוא נתן את הפקודה לעצור את מתקפת קורסק.
בתוך לילה אחד, הוורמאכט נאלץ
לנטוש את השדות של קרב קורסק.
ב-5 באוגוסט חגגה מוסקבה שחרור אוראל ובלגרוד
עם זיקוקי דינור ענקיים.
קצת פחות שלושה שבועות לאחר מכן, ב-24 באוגוסט,
הכוחות הסובייטים כבשו מחדש את חרקוב בפעם השנייה והאחרונה.
הוורמאכט המשיך להילחם במזרח,
אלא כל תקווה של הניצחון נעלם.
במקביל, היטלר ניסה להניע מחדש את בעל בריתה האיטלקי,
דוצ'ה בניטו מוסוליני.
ב-19 ביולי טס היטלר לאיטליה לפגוש אותו.
בווילה שמור היטב בפלטרה,
בשמו דיבר הפיהרר שעתיים ללא הפסקה
לתת אומץ וירצה לחברו הדוס.
ב-24, המטה של היטלר הודיעו על הדחתו של מוסוליני
כמו גם תקיפה אווירית חשוב על העיר המבורג.
פשיטה זו הייתה הראשונה מתוך שלוש נערכה נגד העיר הזו במהלך
מתוכם המפציץ פיקוד RAF
טרף את המכ"מים הגנה אווירית גרמנית
הודות לאלפים רצועות נייר אלומיניום.
שם קוד של פעולת החלון.
הפלאק סונוור.
לוחמי לילה בריטיים הטיל פצצות תבערה
במרכז העיר העתיקה, להצית אש
שהפך לסופת אש אשר טרף כל מה שנקרה בדרכו.
ההערכה היא כי בסביבות 30,000 מספר הגברים,
של נשים וילדים שנספו ו-500,000 מספר חסרי הבית.
במהלך הימים האחרונים של 43 ביולי, הדי ההרס של המבורג
ואובדן אנושי כבד התפשט כמו גל של פחד
בערים אחרות בגרמניה,
נשמר בעיקר עד כה הפצצות בעלות הברית.
בתוך המפלגה הנאצית,
תהו גורמים רשמיים בפעם הראשונה.
עושה חוסר שביעות רצון על מהלך הסכסוך
עמד לגרום קריסת המשטר,
כמו שזה היה מיוצר עם מוסוליני?
בין בעלות הברית, גנרל פאטון היה נחוש לקחת את מסינה ראשון.
הוא אמר לאחד ממפקדיו,
"זה מרוץ סוסים שבו יוקרתו של צבא ארה"ב על כף המאזניים.
אנחנו חייבים לקחת את מסינה לפני האנגלים.
הארמייה השמינית הבריטית היה תקוע למרגלות אטנה,
וגם אם הצליח לעקור הגנות גרמניות ואיטלקיות
של מיקומם בגובה,
חיילי בעלות הברית הואטו דרך שדות מוקשים של האויב
והרסו גשרים.
כאשר החיילים האמריקאים הראשונים נכנס למסינה בבוקר ה-17,
הם מצאו עיר נטושה.
זמן קצר לאחר שפטון קיבל הכניעה של העיר,
עמוד ממונע קטן בריטים נכנסו לנמל.
פאטון ניצח במירוץ, אבל זה היה ניצחון פנטום.
בשישה ימים ושבעה לילות,
40,000 גרמנים או יותר יותר מ-60,000 איטלקים פונו
דרך מיצר מסינה עם רוב הרכבים שלהם,
הנשק הכבד שלהם וההסתייגויות שלהם.
הוויה של סיציליה בידיים שלהם,
הבריטים והאמריקאים יכול עכשיו
לארגן שיירות ימיות מעבר לים התיכון
במקום לגרום להם להסתובב מאפריקה ועד תעלת סואץ.
בערב ה-17 באוגוסט, מבצע האסקי הגיע לסיומו.
באנגליה 571 הליפקס ולנקסטר המריאה מהבסיס שלהם
בלינקולנשייר ובמזרח אנגליה לתקוף את מרכז הניסויים
נשק סודי גרמני בPeenemünde על הים הבלטי.
במהלך החודשים הקודמים, משימות סיור
צילום RAF מעל Peenemunde
התיר לגלות את הקיום
רקטת A4 ארוכת טווח והפצצה המעופפת FG 76
שהיטלר קיווה שיוכל להעסיק נגד לונדון
לפני סוף 1943.
במהלך התקפת חיל האוויר המלכותי, 1600 טון של פצצות קונבנציונליות
ו-231 טון הוטלו פצצות תבערה,
הורס חלק גדול מהאתר
והרג יותר מ-730 אנשים,
כולל שניים חשובים מאוד מדענים גרמנים.
למחרת, גנרל הנס ישונק, ראש הסגל של הלופטוואפה,
ירה לעצמו בראש על שלא הצליח
למנוע ההפצצה של Peenemünde.
הבריטים קיוו מאשר ההתקפה האווירית הזו
יחטוף מכה אנושה לתוכנית הנשק הסודי של הנאצים.
אבל בסוף השנה,
היה ברור שהגרמנים המשיכו בניסויי הרקטות שלהם
ופצצות מעופפות במרכזי בדיקה
ממוקם מעבר טווח המפציצים של בעלות הברית.
באותו 17 באוגוסט, צ'רצ'יל ורוזוולט,
כמו גם היועצים שלהם צבאי ודיפלומטי
נפגשו עבור בפעם השנייה תוך שלושה חודשים,
הפעם על הרצפה קנדי בקוויבק.
הכנס קיבל את שם הקוד Quadrant.
בתוכנית Operation Overlord, התיאטרון הים תיכוני,
המזרח הרחוק וסגסוגות צינורות,
שם הקוד של פרויקט אנגלו-אמריקאי
לייצר במשותף פצצת אטום.
במשך חודשים, הבריטים התחנן בעד
של נחיתה באיטליה, כי משם, בעלות הברית עלולות לפגוע בבלקן
ולפתוח כביש ימי ליד הים האגאי,
בהנחה שנוכל לשכנע טורקיה תוותר על הנייטרליות שלה.
רוזוולט הלך בעקבותיו חלקית צ'רצ'יל.
פעם כוחות בעלות הברית מבוסס היטב בסיציליה,
אייזנהאואר קיבל הוראה להתכונן לנחיתה באיטליה.
נפילת מוסוליני הפך את המבצע לדחוף,
אבל לא היה לו רק זמן מוגבל לעשות זאת,
כי מספר גדול ספינות נחיתות של ארה"ב
היו אמורים להיות מועברים באוקיינוס השקט.
אבל איפה בעלות הברית האם הם צריכים לרדת?
צ'רצ'יל בחר בנחיתה בראש חצי האי האיטלקי,
הכי קרוב לרומא.
למה עלינו לעלות ברגל כמו כינים מהקרסול?
הכי טוב להכות ישר עד הברכיים, הוא רטן.
המתכננים של אייזנהאואר מסרב
לרדת מעבר להישג יד לוחמי בעלות הברית שלטו
על אלה שהם חשבו להיות פשרה ביטחונית.
מבצע מפולת, נחיתה של 190,000 בריטים
והאמריקאים במפרץ סלרנו,
בחוף המזרחי של איטליה.
לאחר שנחתו, חיילי בעלות הברית היו אמורים להתקדם לנאפולי
לאבטח את קווי הלוגיסטיקה שלהם ואז להתקדם לעבר הים האדריאטי
לחסום את הכוחות גרמנים בדרום איטליה.
היטלר, הזהיר על ידי שירותי המודיעין שלה
שהאיטלקים רצו לנטוש,
הורה ריכוז שמורות חזקות ברחבי רומא
וערי מפתח אחרות ברחבי איטליה.
אם באדוגליו החליף צד,
הפיקוד העליון תכננו תוכנית, שם קוד ציר,
לתפוס את מלך איטליה,
של ממשלת איטליה, לפרק את הכוחות מנשקם
ולתפוס את עמדותיהם החשוב ביותר.
היטלר היה תמיד בהיסוס ובו זמנית,
הוא לא הצליח לשכוח חברו מוסוליני שהיה כלוא
בהוראת הממשלה של באדוגליו מאז 25 ביולי.
צנחנים של ה-SS הורו מאת רב סרן אוטו סקורזני,
קיבלו את המשימה למצוא ה-Duce ולהחזיר אותו לגרמניה.
יום יום ההולדת הרביעי
של הכרזת המלחמה נגד גרמניה הנאצית
של ראש הממשלה נוויל צ'מברליין,
חיילים בריטיים וקנדיים של הארמייה השמינית של מונטגומרי
חצה את מיצר מסינה במהלך מבצע ביי טאון.
בחסות ישן מטח ארטילריה ארוך,
הם נמסו של Reggio di Calabria
ולא נפגשו לחלוטין אין התנגדות.
עם רדת הלילה,
הם לקחו בשבי שלושה נפטרים גרמנים ו-3,000 איטלקים.
בפעם הראשונה מאז אפריל 1941,
חיילים בריטיים היו חזרה ביבשת אירופה.
למונטגומרי תמיד היה פקפק בעניין של ביי טאון
מנקודת המבט שלו,
נחיתה של הארמיה השמינית למרגלות איטליה לא יכול היה לעזור
הראשי נחיתת בעלות הברית בסלרנו,
אבל הוא מילא פקודות.
עם זאת, חייליו, התעכבו רק על ידי חיילים קטנים
שומר אחורי גרמני, נראה די לא נמהר
ללכת צפונה.
ליומיים מה-5 בספטמבר,
חיילים אמריקאים-בריטים,
חזק של שלוש חטיבות ושתי חטיבות קומנדו,
לקח חלק בשלבי התקיפה של מבצע מפולת
יצאו מנמלים מצפון אפריקה ומסיציליה.
הם היו שייכים לצבא ארה"ב החמישי
תחת הפקודה של הגנרל מארק קלארק.
הצבא של קלארק היה אמור לנחות על חזית של 50 קילומטרים
במפרץ סלרנו, בין אמלפי, בחצי האי סורנטו
ולשמאל ואקרופוליס מימין.
העיר סלרנו להיות ממש במרכז.
קלארק קיווה להפתיע את האויב,
לכן, הוא ויתר הפצצות אוויריות וימיות רגילות.
זו הייתה החלטה פזיזה.
קלארק היה קצין אמיץ וכריזמטי,
אבל הוא לא פיקד על חיילים בקרב במלחמה הזו.
בעוד הצי ספינת הנחיתה פנתה לכיוון סלרנו,
חדשות על שביתת הנשק חתם עם באדוגליו
שודרו ברדיו של בעלות הברית.
ההודעה הפתיעה את האיטלקים אבל דחף את הגרמנים לקרב.
חיילי הרייך השלישי תחת הפקודה
פילדמרשל קסלרינג, מנהל תיאטרון
פעולות בים התיכון,
הושק פעולת ציר במהירות.
רוב החיילים של באדוגליו שקיווה להצטרף לבעלות הברית,
פורקו מנשקם או נסחפו.
למזלנו עבור ה-82ᵉ הדיוויזיה המוטסת האמריקנית,
זה נופל על רומא בוטל ברגע האחרון.
צי הקרב הראשי איטלקי מצליח להפליג
מבסיסו בלה ספציה.
כשחלפה על פני סרדיניה
מלא קיטור קדימה לפגוש את הצי המלכותי,
ספינת הקרב הרומית הוטבעה עם נשק חדש
אנטי ספינה גרמנית פצצת הרחף HS 293.
שאר הצי האיטלקי הגיע ללא פגע למלטה.
11 בספטמבר, אדמירל סר אנדרו קנינגהם,
מפקד הצי הים התיכון של הצי המלכותי,
דיווח ללונדון,
"אנו שמחים להודיע לך שצי הקרב האיטלקי
הוא עוגן מתחת לתותחים של המבצר המלטזי".
שתים עשרה שעות לפני הירידה במפרץ סלרנו,
80,000 חיילי בעלות הברית שלקח חלק
בשלבים הראשונים של מבצע מפולת
גילו שהם צפויים.
מפציצי לופטוואפה תקף את ספינות הנחיתה.
עם עלות השחר ב-9 בספטמבר, הגלים הראשונים של הבריטים
והאמריקאים עלו למטוס מספינת הנחיתה שלהם
והתקרבו לחופים תחת מבול של אש.
במגזר הבריטי,
ספינות התומכות בנחיתות של דיוויזיות 46ᵉ ו-56ᵉ,
הפציצו את ההגנות חופי האויב,
אבל המגזר של מי אמריקאי בפאסטום,
מְפַקֵד של חטיבת 36ᵉ של טקסס,
נכנס לפעולה בפעם הראשונה,
מציית לפקודותיו של קלארק לא להקים
מטחי ארטילריה נגד החוף.
הטקסנים ספגו אבדות כבדות.
מרשל קסלרינג ניחש במדויק
מקומו של המנהל נוחתים באיטליה.
כדי להתמודד עם זה, הוא פרש שש אוגדות
תחת הפקודה של הגנרל היינריך פון וויטן גופ,
מפקד הארמיה העשירית בסביבה הקרובה של סלרנו.
קוֹדֶם כֹּל, הנחיתה עברה כמתוכנן.
הריינג'רס האמריקאים והקומנדו הבריטי
כבש במהירות את העיר סלרנו
ותפס את העמק שהוביל לנאפולי,
בצד שמאל של אגף הארמייה החמישית.
אבל שלוש חטיבות התקיפה היו צריכים להילחם קשה
מתקדמים פנימה.
הפגמים של מבצע מפולת התחילו להופיע.
ראש הגשר של הצבא החמישי של ארה"ב
היה רחב מדי לשלוש חטיבות בלבד
ו-Von Witten Goff וותיקים הצליח לנוע במהירות
לנצל את המרחב בין הבריטים משמאל
והאמריקאים מימין.
ריינג'רים וקמנדו שהגן על המצעדים
בהר מצאו את עצמם חשופים נורא
להתקפות אויב.
12 בספטמבר, הלחימה בסלרנו נכנסה
בשלב הקריטי ביותר שלהם.
הגרמנים היו נחושים לחסל את ראש הגשר
של הצבא החמישי של ארה"ב לפני השמיני של מונטגומרי
יש זמן לחזק אותו מדרום.
במשך 72 השעות הבאות, התקפות נגד אלימות
כמעט הגיע לדחוף את האמריקאים בחזרה לים.
בערב ה-13 בספטמבר, מארק קלארק אפילו שאל
בפיקוד הימי לעזור לו לפנות את המטה
של הארמיה החמישית הוקם על ראש הגשר.
האויב נהדף על ידי ארטילריה
של הצבא החמישי של ארה"ב
ותותחי ספינה בעלות ברית משייטות מהחוף.
תגבורת בעלות הברית הואצה התנועה להגיע לסלרנו.
האיום נמוג.
ב-16 בספטמבר, הארמיה השמינית של מונטגומרי
בסופו של דבר מצטרף החמישי מאת מארק קלארק,
ובאותו יום, פון וויטן גופ הורה על הארמייה הגרמנית העשירית
לסגת צפונה.
הנסיון של החמישי צבא ארה"ב סוף סוף נגמר.
כרגיל, הגרמנים הצליח בפרישה מיומנת ביותר
וזה רק הראשון אוקטובר שהיחידות
של השביעי דיוויזיית השריון הבריטית
נכנס לנאפולי, שהייתה כמובן המטרה העיקרית
של מבצע מפולת.
מבצע מפולת שלגים הסתיים אפוא.
זה עלה לבעלות הברית יותר מ-12,000 גברים.
אבל הכוחות של פון וויטן גופ, אם כי במחסור,
עדיין היו מסוגלים להילחם.
זה היה אותו דבר עבור החבר ובן בריתו של אדולף היטלר, בניטו מוסוליני.
בעלות הברית עשו את הראשון שלהן לא על אדמת אירופה,
אלא העימות לבטן הרכה של אירופה,
כמו שצ'רצ'יל אהב לקרוא לאיטליה,
היה רק בחיתוליו.