Фронт дес Алпес, јун 1940.
Ускоро неки француски војници
суочиће се са 300.000 Италијана.
У одређеним секторима, бориће се један против осморице.
Свуда у Француској, то је тужан призор пораза.
Влада побегао у Бордо 14. јуна.
истог дана, Немци су напали Париз.
Путеви су преплављени избеглице и трупе у бекству.
Стампедо се шири као заразна болест.
Мусолини је сигуран у своју победу.
Зашто Французи да ли би се борили да је све изгубљено?
Зашто би умрли, када се многи предају Немцима?
Дуцеове тврдње су безгранични.
Међутим, диктатор озбиљно греши.
Иако Француска пропада,
Генерал Олри и његови људи, у Алпима, остаће равно.
Они ће наставити борбу и урадиће боље него да се одупре.
Током десет дана борбе, Италијани ће изгубити више од 6.000 људи
а да не могу да докуче центиметар француске територије.
Скоро свуда, француске трупе ће их потиснути назад.
Упркос нападима
и притисак Немачки оклопници их окружују,
армија Алпа оствариће огромну победу.
Новинар и историчар, желео сам знам како су ови људи тријумфовали
у време када је све рушио се око њих.
Сакупио сам сведочанства.
- Упознао сам старешине који су од своју позицију, бранили свој дом.
Очигледно је да су хтели да се боре и победе.
Сакупио сам трагове.
Јесу ли ово рупе од метака? - Напорно су радили на томе,
а нису успели да се врате.
Моја потрага за остацима одвео ме веома високо.
Помало личи на опијеност врхова.
Љубитељи живе историје поново створио услове борбе за мене.
Пратио сам и наследнике Алпске трупе 1940.
изузетних бораца.
Више од ратника, планински људи.
Одвели су ме у своју земљу,
окружење колико узвишено толико и строго,
где свака грешка захвалност се исплаћује у готовини.
На самом месту борбе,
Покушао сам да дешифрујем разлоге победе, пребрзо заборављене.
Објава рата
био обавештен амбасадорима Велике Британије и Француске.
10. јуна 1940. године.
Италија објављује рат у Француску и Енглеску.
Дуче је својим генералима рекао:
„Потребне су ми хиљаде смрти да седне за трпезу мира. »
Убиствени цинизам.
Дуче има идеју у глави: окупирају Француску, од Алпа до Роне,
заузети Ницу и Марсеј да им направи италијанске луке.
Његов апетит изгледа незаситан, његове претеране амбиције.
Мора се рећи да месец дана, трупе његовог савезника Адолфа Хитлера
скаче по француским равницама.
Средином маја Немци су лансирали њихова офанзива на Холандију,
Белгија и Луксембург.
Блицкриг је,
блицкриг, заснован о снази удара и брзини,
захваљујући савршеној координацији између оклопа и авијације.
Упркос храбрости и жртвовање француских војника,
генералштаб је остао закључан
у наслеђеним дизајнима Великог рата 1914-1918.
Али нови рововски рат није одржано.
11. маја год. за само два дана,
немачке трупе налазе се на француској граници.
После пораза холандски и белгијски,
део француско-британских трупа укрцао се у Денкерку,
који пада 4. јуна.
7. јуна год. француски фронт је пробијен на Соми.
Немци су на Сени 9. јуна, на Аисне 10. јуна.
Прешли су Рајну 13. јуна г. стигао до Дижона и Орлеана 17. јуна.
Шербур и Брест достижу се 19. јуна.
На овај датум, одбрамбена линија Алпа
је још увек нетакнут.
По објави рата од Мусолинија, 10. јуна у поноћ,
одлучили су Французи да разнесе мостове
налази се на стази италијански освајачи.
Педесет три тоне експлозива онемогућио
сви моћни напади и оклопна возила непријатеља.
Позвани да евакуишу своје село,
многи цивили нису имали време за превазилажење препрека.
армија Алпа, командовао је генерал Олри,
сачекајте напад италијанске трупе.
Имаће много посла.
Мораћемо да се боримо у условима страшна клима.
Пада киша, пада снег изнад 2000 м.
Неких дана ћемо снимати температура минус 15 степени.
Ериц Цхаллиер је председник удружења „Темпете сур лес Алпес“,
једина реконституишућа група верно алпским трупама прошле године.
Ериц, колико мушкараца има ли генерал Олри?
Алпска армија је јуна 1940. има око 185.000 људи,
укључујући 85.000 људи на линији фронта.
Хајде, спакуј се на леђа!
Ево нас!
Како су ови људи да ли су распоређени по земљи?
Високе планине припада ски извиђачима,
јуна 1940. било их је 96.
Они држе врхове и чувари су низводних јединица,
наиме трупе тврђаве и артиљерије.
Ове трупе, ова артиљерија је неопходна?
Да ли она држи Алпине браве?
Да, и то је она што ће снажно допринети
да блокира Италијане у јуну 40.
Њихов мото, као и све трупе тврђаве, била је „Не пролазимо“.
Шта је поље деловања Француске снаге?
Алпски ланац.
Простире се од Хауте-Савоие у Ментону, на обали Средоземног мора.
Ово представља приближно 400 км дуга и 150 км дубока.
То је битка која ће одвијају на алпском масиву?
Она ће у суштини одвијају у планинским пределима.
Фронт Алпа подељен је у две зоне.
Један северно од долине Убаје има само неколико пролаза проходних лети:
мали свети Бернард, до долине Аосте,
Монт-Ценис и Монтгеневре који води у Торино, Цол де л'Арцхе.
југ, алпски масив је пропуснији
и постепено се спушта према Ници.
Кол де Тенде се завршава, на италијанској страни, у Кунеу.
Француски систем је подељен на три утврђена сектора
у приморским Алпима, Допхине и Савоие.
Ово је Магинотова линија Алпа.
Од 1930-их, суочени са растућим опасностима у Европи,
Французи су одлучили да утврде
део својих граница на северу, истоку и Алпима.
Ова линија бункера носи име свог покретача, Мажино.
у Алпима, тврђаве су стога подизане
током сунчаних дана, од утврђења из 19. века
или на локацијама стратешки на веома великој надморској висини.
Циљ, да секу секире продор непријатеља.
У Хауте Мауриенне,
тврђава Тура гледа на басен Монт-Сени.
Лаурент Демоузон, страствен Алпске трупе, утврђења
и битка на Алпима, аутор радова на ову тему,
одлучио да ме одведе тамо горе.
Налазимо се на 2.482 м надморске висине.
Ево нас у тврђави Тура.
То је стара тврђава.
Да, јака је с краја 19. века.
Тада је интегрисано на линију одбране Мажиноа?
Да, када смо градили Мажиноову линију, користили смо ове тврђаве.
Доћи ће и опремити нешто мање стратешки пасажи
него велика дела, али ћемо их задржати.
Шта је ово зграда? - Ово је касарна.
Изграђен у то време?
1901-1903, на њему је означено.
Колико година да се гради? - Пет година.
Шта је то? - Галерије
давање приступа до литичних казамата.
Откопали су планину. - Ископали смо га.
Пијуци, пијуци, динамит.
Метро.
Овде, као и за многе друга алпска утврђења,
Французи су се трудили да постави заштићене положаје за гађање,
казамати, покривају италијанску границу.
Овде су буквално прешао планину с једне на другу страну,
ископавање стене, 30 м под земљом,
до литице с погледом на путеве инвазије.
Да ли би артиљеријски оруђи могли да уђу? - Да, однели смо их у казамате.
Осим тога, у 40. један ће ту остати трајно
а други ће бити постављен на разним местима, биће напољу, унутра итд.
Померају их. - Померају их.
У ствари, добро знамо Магинотова линија са североистока,
али игноришемо да постоји права Мажино линија
који је овде саграђен.
Реци ми више.
Ова линија је део општег програма Мажино.
Прво дело изграђен, то је Римплас,
у Приморским Алпима 1931. пре североистока.
Ова линија је такође важна него на североистоку.
Дакле, постоји линија Магинот преко читавих Алпа, преко 400 км…
Од Мон Блана до Медитерана.
На Монт Бланцу, не, али из првих долина да.
Она иде на Корзику а у Тунису линијом Марета.
само, Средином јуна 1940.
друга Мажиноова линија, оно северне и источне Француске
је узето обрнуто.
Заробљене, француске јединице добро се борио.
Немци су снажно ударили.
Бомбардовали су, откоштали утврђења, удубљене куле,
пробио оклоп, ловио војници са гранатама, бацачима пламена.
Ловили су их као пацове,
приморавајући посаде да се предају пре него што се угуше.
Да је само дело Ла Фертеа, у Арденима, уништена,
у народном уму,
име Мажино и даље изазива сурову подвалу.
Овај армиранобетонски зид није зауставио Немце,
јер су ударали на другом месту,
заобилазећи препреку да га смањи у другом кораку.
Али, на Алпима, естаблишмент Мажиноова дела су добро проучена.
Било је прави процес инсталације,
односно не стављамо случајно, ова дела и ове тврђаве?
Не, мораћемо да станемо главне осе продора.
Алзас-Лотарингија прилично је раван,
али овде морате проћи кроз превоје и долине.
Дакле, идемо прво ојачајте ове тачке,
онда се поставите на врхове, где непријатељ има мале шансе да прође.
Дакле, постоји прави начин да се организује одбрамбене линије у планинама?
Раширићемо одбрану са испоставама на граници,
са пешадијом, са митраљезима,
а иза, имамо артиљерију
који ће моћи да пуца да заштити друге.
Чак имамо трећи ред радова за сваки случај.
Заиста је слојевит милфеј.
Сваки рад је подржавао други.
Ако би један од бункера био потопљен супротстављеном пешадијом
канонима других дела пуцали директно на њега.
Ово се зове „делоусинг“.
Артиљеријска ватра се укрстила са једне позиције на другу
стварање смртоносних зона за непријатеља.
Главни радови обухваћени њихових најмањих пушака.
са своје стране,
Италијани су од 1937. започео изградњу алпског бедема,
Валло Алпино, чији је драгуљ био Форт ду Цхабертон,
изграђена 1901. на више од 3.100 м надморске висине.
Наводно неосвојива и недодирљив од француске артиљерије,
био је наоружан осам топовских купола калибра 149 мм
који је угрозио град Бриансон.
Ова битка на Алпима
такође је најављено као баснословни артиљеријски двобој.
Од објава рата 10. јуна
италијанске снаге чекају наређење за напад на Алпе.
алпске трупе су на челу напада:
ово су Алпини, носећи свој шешир од филца
са чавкиним или орловим перјем.
Али чак и међу њима, ми смо мрски да нападне бившу браћу по оружју
Првог светског рата.
Ипак, Мусолини је сигуран од снаге његове војске,
али да ли је заиста у праву?
Страствени историчар,
Жан-Баптист је председник удружења Плотоне Аванти,
који верно реконструише италијанске брдске трупе.
Јована Крститеља колико је Италијана уочи битке?
Имају стотину хиљаде људи, спремних за борбу.
Насупрот томе, Француза је мање.
Даље, Италијани имају авијацију која је још увек нетакнута,
за разлику од француског.
Бројчана супериорност је на италијанској страни
а Француска ће морати бори се са мање мушкараца.
Да ли су ови Италијани добри војници?
Да, постоји мрачна легенда око кукавног, кукавног италијанског војника.
Упркос поразима као у Дохи, било је добрих јединица
који су остварили подвиге у историји Италије.
Авај, опрема не следи увек
и њихову команду није нужно најбољи у Европи,
са неким врло склеротичним вођама.
Све ово ће утицати на њих куле за време рата.
Стратешки, Италија да ли је спремна за напад?
Не, рекоше војсковође Мусолинију да нису били спремни.
Њихова индустрија још није довољно моћан,
материјал недостаје, и изабрали су 1939.
да не иде у рат, проглашавањем нератовања.
Коначно, они имају користи француског пораза на североистоку,
о проласку Немаца кроз Белгију, да уђе у рат јуна 1940.
Међутим, овај избор ће се показати изузетно озбиљним за Италију.
Мусолини се нада да немачко напредовање
омогућиће му да освоји територије без праве борбе,
и не греши.
средином јуна, Француска је без крви.
17. јуна у подне,
Маршал Петен саопштава преко радија да је своју личност поклонио Француској.
Дулл инвеституре.
У овим болним часовима,
Мислим на несрећне избеглице
који, у крајњем сиромаштву,
укрштају наше путеве.
изражавам им моје саосећање и забринутост.
Теско је срце што ти данас кажем,
да борба мора престати.
обратио сам се ове ноћи противнику
да га питам ако је вољан да тражи са мном,
између војника,
после борбе и у част,
средства стављања престанак непријатељстава.
Ако на северу, дух отпора изгледа сломљен,
армија Алпа далеко од тога да је рекао своју последњу реч.
За ударац за неутрализацију.
Ево Алпина на својој родној земљи.
Они бране своју породицу.
инсталација од 50 степени,
чим буде спреман, прва граната, пали!
Реади ! - Пошаљи!
18. јуна Мусолини је био у Минхену.
на улицама, Немци су хистерични.
За њих је крај рата близу од Петеновог захтева за примирје.
Ле Дуце, он долази да заврши остатке.
Он захтева Алпе до Роне,
Савоие, Ница, Корзика, Тунис и Џибути.
Али Хитлер жели да то оконча са селом на Запад.
Он одбија да дозволи Француској да настави борба уз Енглеску.
Ако Мусолини жели територије,
његове трупе ће морати освоји их оружјем.
Вратио се у Рим 19.06.
наређује Дуче општа офанзива за 21. јун.
План је једноставан, диктирани рељефима Алпа.
Три главна правца планирани су напади.
Операција Б, мали Саинт Бернард, да иде долином Исере
да се придружи Немцима који напредују ка Шамберију.
Операција М, Кол де Ларш,
пратити долине Убаје и Дуранс.
Операција Р, Ривијера,
учествује у операцији М,
крећући се према Ници и дуж обале Средоземног мора.
Крајњи циљ М и Р операција: Марсеј.
Како су италијански генерали боривши се у Доломитима
против стручњака у планинској борби,
поздравити Дуцеово офанзивно наређење?
Они оклевају, јер упркос свом искуству, знају да су Французи спремни,
да имају добре војнике, и неће дозволити да се то догоди.
Затим се искрцајте у Прованси је тешко,
француска морнарица је тамо.
Не воле баш идеја умирања у Алпима.
Поред тога, за Алпиније који тамо живе,
речено им је да нападну рођаци, на неки начин.
Да, то је право сломљено срце, породице остају повезане
упркос граници установљен у 19. веку.
Послали смо и доста Сицилијанаца да се томе супротставе.
Неки писци као што Малапарте ово веома добро пише,
осећају се као да нападају њихови савезници из претходног рата.
Још увек постоји план офанзиве који је направљен?
Да, пишу Италијани планове према хипотезама,
али видите да су Французи веома заузети са Немцима
који их је у јуну 1940. пробио
и мисле да могу снажно удари са пуно силе,
и једном акцијом победити Французе прилично бруталан, али по њима ефикасан.
Иако лоше припремљен,
италијанске трупе су релативно свеже.
Французи, они
десет дана су у приправности.
Они су више тестирани, поготово што је време страшно.
Италијански генералштаб се спрема да им пошаље лака оклопна возила,
као Ансалдо Фиат Л3.
Почиње 21. јун ваздушним бомбардовањем
старог Форт де ла Редоуте Руинее
која доминира на 2.460 м надморске висине,
превој Мали Сен Бернард.
италијанске трупе покушаће да изнуди пролаз.
То је лоше за њих.
Французи преузмите мале колоне.
Налази се ниже, али добро информисан,
француска артиљерија се одлично забавља.
Пуцњи блокирају пут
а када су Италијани покушајте да преплавите по сваку цену,
посматрачи их примећују и нека на њих пада киша од шкољки.
Међутим, број ће раде у корист нападача.
Италијани шаљу масе људи да се силом пробију.
ускоро, Тврђава ће бити потпуно опкољена.
Људи из гарнизона наћи ће се одсечени од света.
Један од њих је сведочио
његових напорних сати својој снаји, водичу баштине.
Жизел, твој таст, Франсоа Гед, био овде, у тврђави Руинед Редоубт,
и имали сте прилику да га прати.
Шта ти је говорио? о овој бици, о његовом животу овде?
Било је прво веома снажно лично искуство,
јер је то прелепа мисија него бранити своју земљу,
али и велики колективно људско искуство,
јер су били прилично искусни планинари,
веома храбар, добровољни и подржавајући.
Такође су били веома уједињени, јер су доживели велике страхове.
У једном тренутку су били опкољени, и имао, како је рекао,
страх у мом стомаку, страх од напада одасвуд,
затим страх да се више не испоручују.
Затим су испитивали једни друге много о судбини њихових пријатеља
брани околну границу, јер нису имали вести.
У ствари, тврђава је била изолована. - Тачно.
Потпуно изолован.
Тако да Италијани нису били далеко и био потпуно опколио тврђаву.
Да, стигли су пешке, преврћући се низ сипине
Монт Валаисан који је насупрот,
а изнад свега су имали утисак да их је било на хиљаде.
Тако да су били стварно, стварно уплашени.
Заиста су мислили када су умрли када су видели
број људи који долазе.
Сама тврђава био под ватром Италијана?
Да, јер су стигли у подножју ограде.
у сваком случају, требало је дићи у ваздух главни приступ.
То је био главни приступ тврђави, италијанска страна.
Дакле, имамо утицаја лопти и даље веома упечатљиве.
Погледај. - Невероватно!
Да ли су ово све рупе од метака? - Да, вредно су радили на томе.
Да, изрешетано је. - Нису се вратили.
Упркос томе? - Да.
У другим секторима, Французи морају да се повуку
уочи италијанске офанзиве.
Ипак не одустају
па чак и отићи оствари прави подвиг.
21. јуна год.
додају француски артиљерци трофеј на њиховој листи,
драгуљ линије утврђења Италијански, бојни брод Дес Цимес,
италијанска тврђава Шабертон.
да одем тамо, Морао сам да се попнем у жироплан
на више од 3.000 м надморске висине
и пронађи тврђаву, скривен у лавиринту планина.
Права авантура.
Вау!
Очи су ми пуне тога.
Помало личи на опијеност врхова.
Планине испред, је око 3.000?
Има их 3.000, да, 2.800, 2.900.
У потрази за Цхабертоном.
Да.
Тако и ми летимо према италијанској граници?
Да. - После скоро сат времена лета,
мој пилот, Вилијам Рафин,
остварује подвиг вођења нас директно на сочиво.
Тврђава је тамо, камуфлиран на врху Монт Цхабертона.
Визија ове гигантске зграде засађен на надморској висини од 3.185 м је незапамћен.
Видимо осам купола.
Вау, вау, вау!
Авесоме !
Фантастично!
Дакле, ево ове тврђаве која је постала француска на крају Другог светског рата.
да га изградим, почетком 20. века,
планина је морала бити сравњена.
Титански посао.
Једва 14 км од Бриансона, могао би да бомбардује станицу.
Од почетка битке, напао је француска дела
и неке пољске батерије, без много резултата,
али претња постоји.
Италијани мисле да је јако недостижно
француском артиљеријом.
Они нису у праву.
Французи, у великој тајни,
инсталирали, ван њиховог видокруга, две батерије артиљерије
која се већ доказала током претходног рата,
хаубица 280 мм, Шнајдер.
Током дана 21.06.
поручник Мигует, шеф осматрачнице,
даје наређење за отварање ватре.
После неколико покушаја, у 17.15 шут на гол
ставља ван погона куполу број 1.
У наредних пола сата, куле 3, 4 и 5 су погођене.
Италијани не разумеју одакле долазе ударци који их погађају.
Узвраћају ударац у празнини.
У осам сати 21. јуна 1940. год.
жале Италијани губитак шест купола,
девет мушкараца је убијено, око педесет је повређено.
Бојни брод Врхова је дефинитивно неутралисан.
Повратак из Цхабертона,
Гледам овај канал од Алпа, величанствено.
Врхови остају прекривени снегом средином јула.
У јуну 1940. год. падао је снег на 2.000 м надморске висине.
Тешко је поверовати да мушкарци борио у овим условима.
Ипак је то оно што је војска урадила Алпа и посебно СЕС,
извиђачко-скијашке секције.
Они чине шок елементи,
врх копља алпских јединица.
Сваки алпски пешадијски батаљон
имао свој СЕС, којим командује млади спортски кувар,
планински лудак, обучавао се у школи основаној 1932.
војну школу високе планине Шамонија.
Његове мисије су поучавање у планинама алпског окружења,
експериментисање и развој технички материјали, опрема,
преноса и наоружања.
Радови обављени на терену доводи до писања приручника
укључујући планински и алпинистички војска, 1930-их:
сумарно знање карактеристике планинске средине,
средства за промет зими, здрав начин живота на надморској висини,
све је било ту, са даскама
омогућавајући планинарима да усаврше своје теоријско образовање.
Планина је привукла њени први следбеници.
То је постао спорт.
Данас опрема трупа планински и алпски ловци
веома је техничка,
али како је било материјално шта су користили ски извиђачи
око 1940?
У то време опрема је била рудиментарнији него данас,
као овај чекић за пењање,
ови клипови, карабинери, цепине,
али су постојали, јер планински спортови пре рата
већ су омогућили стварање техничка опрема.
Војска онда користио овај цивилни материјал,
јер није имала.
Куповали су у спортским продавницама.
То значи да планина већ је био елитни спорт.
Да, били су врсни планинари који су то већ радили.
Налазимо, међу њима, много особља у СЕС-у.
СЕС су били велики спортисти.
Током регрутовања, више смо волели људе
који су се бавили планинама у цивилном животу.
Како се бориш у планини?
Да сазнам, отишао сам да видим
од наследника Алпина из 1940. године.
За ове елитне војнике, планина је игралиште,
партнера којег треба добро познавати, наговарати, супротстављати се понекад.
Седми батаљон алпских ловаца из Гренобла
позвао ме на типичну операцију, предвођена секцијом.
Они су на левој страни, они су на десној страни, онлајн, последњи, последњи.
Ако техничка средства а логистика је модернизована,
средина је иста.
Планина, са својим превојима које треба узети, њене стрме падине да се брзо пењу,
укратко, његова ограничења.
Поручник командује мисијом.
Мисија група 12:
препознати стазу према превоју.
До тада, мој поручниче, урадили смо ВАБ, урадили смо пут,
урадили смо процедуре које су војничке процедуре,
нормални пешаци.
Шта чини фундаментална разлика
између бифина, како кажу за пешадију,
а алпски ловац?
Ако поново узмемо овај пример препознавање крагне,
просечан пешадијац, на пример, шеф одсека,
током мисије,
видеће околна шумовита подручја.
Он ће поставити ослонац на ивице, и препознаће раскрсницу.
учићу област на мојој мапи,
и видећу врхове око овог превоја.
Ја ћу пре свега одлучити да заузме ову високу тачку.
Враћамо се на прилично познат принцип а можда и упрошћено
ко држи врхунце, држи чарапе,
па ће циљ борбе бити да стигне што је брже могуће у висине.
Држећи врхунце,
имамо предност над непријатељем који би могао да нас посети.
Зар то не чини алпског ловца војник одвојен коначно?
Постоји ли ограничење планина?
Да, он је одвојен, односно мора бити више рустичан
или веома рустикално.
Циљ је да буде удобно, физички и морално,
да се концентрише у борби.
Оно што нас разликује борбе од 40,
Ово је наша опрема.
Иначе, имамо исту праксу са планине,
да то буде наш савезник и искористимо га у нашу корист.
То је пред овим искусним Французима,
који је укротио планину,
да се Италијани поново сретну при преласку границе.
Масе мушкараца напали Алпе
не плаши ове Французе спреман да одбије нападача.
у Тарентаисеу, Поручник Буле постиже подвиг
што је значајна чињеница битке на Алпима.
Након спуштања стене преко 20 м,
он иде на стан и прска митраљезом
непријатељска извиђачка група,
док његов помоћник користи пушчану гранату.
Непријатељ не разуме шта се дешава, тече назад 800 м.
Да одбијем Французе,
италијански генералштаб броји о својој авијацији.
Само, генерали Дучеа брзо ће видети
да не контролишу небо.
Магла стаје на пут већина бомбардовања.
Француско ваздухопловство извршава мисије пресретање
захваљујући брзом и нервозном авиону, Девоитине Д520.
Од почетка јуна,
француски пилоти направио подвиге.
Ово је случај заставника Ле Глоана.
Док његов авион није спреман, он скаче у другу,
а да не узмеш свој падобран.
Полеће, са два саиграча,
али се нађе сам.
Када поново слети, после пола сата борбе,
оборио је пет непријатељских авиона,
невиђени подвиг од Првог светског рата.
Италијански авиони ће бити задовољни
неких мисија малог обима.
Италијани су прешли границу од 21. јуна,
али нису продрли само неколико километара.
у Тарентаисеу, утврђење Руинед Редоубт је опкољено.
у Брианцоннет, мало стичу,
упркос губитку напредног места ду Цхенаиллет.
Исто у Куеирасу и Убаиеу,
где су предстраже у контакту непријатеља који мало напредује.
У приморским Алпима, Италијани су далеко од Нице.
Под топовском паљбом са линије отпора,
боре се да уђу у Ментон.
Иза њих су дела Колета, Цоллет ду Пилон
а мост Сен Луј још увек стоји као трње забијено у њихова леђа.
Како су Французи могли да издрже, затворен у овим утврђењима?
дело Сен Гобена, у средини Мауриенне,
је обновљена од стране удружења ентузијаста.
Лаурент Демоузон је прихватио да ми покажеш около.
Ево, Лаурент, налазимо се на радњи у Сен Гобену.
Можемо ли рећи да је то типично дело линије Магинот дес Алпес?
Да, карактеристично овог алпског Мажиноа.
Која је ово врста посла?
То је мешовито дело, артиљерија и пешадија,
један да пуца у непријатеља који стиже, други за блиску одбрану.
Када је изграђена?
Од 1933. године до 38 за финиш.
Колико је било мушкараца?
150: артиљерија, инжењерија, пешадија.
Показујеш ли ми около? - Идемо.
Скоро смо у средњем веку.
Прилично масиван, покретни мост. - Прилично импозантно, да.
Да ли су ови опкопи тамо?
То је дијамантски јарак.
Ово је за спречавање да се приближе зидинама
и апсорбују бетонске блокове који би се ослободио,
ако непријатељска ватра ударио у фасаду.
Да не ометају митраљезе? - Тотално.
Колико метара галерије? - Триста педесет.
То је још увек прелепо дело.
Како су живели мушкарци у тако скученом простору?
Радећи три-осам:
1/3 на борбеним местима,
1/3 за управљање радом а 1/3 у мировању.
То је као на броду.
Ми то зовемо радна екипа, морнарски термин.
Живели су као да су на броду.
Имамо сву удобност, струја, грејање,
текућа вода, тушеви, тоалети.
Можемо живети независно за три месеца.
Заиста је веома импресивно, тај ходник.
коридор, то је кичма,
После се то сређује.
Тамо је све организовано. - То није лавиринт.
Увек се враћамо у централном ходнику.
Кад је ваздух био устајао због пуцњаве...
како су то урадили?
Колико смо метара под земљом? - Налазимо се од 10 до 50 м.
Ваздух није устајао, јер ходамо под прекомерним притиском.
Пумпамо ваздух напољу, ми то пљунемо тамо,
дакле, испарења не може да се уклопи.
Мушкарци добро дишу.
У случају дима, ту је гас маска, али то је у случају свађе изнутра.
Ово је стројарница са три мотора.
Да ли је радило све време?
У случају нестанка струје, ако морате бити независни,
мотори раде у паклу рекета.
Ми смо као у подморници.
Или разарач са борбеним блоковима као куполе брода.
Какво оружје има овде?
За артиљерију, малтери дела.
За пешадију, митраљезаци у блиској одбрани.
То је дело који је моћно наоружан.
Он је прелепа беба.
Одмерава своју тежину - Вреди тога.
Јесу ли ово минобацачи? - Два малтера посла.
Да ли је 81 мм? - Осамдесет један мм тврђаве.
једва разумем да у потпуно затвореном окружењу,
постоје два минобацача 81 мм.
Како слуге, без икакве видљивости споља,
може бити ефикасан?
На челу, на самитима,
имамо посматраче са двогледом или двогледом,
који лоцирају непријатељске положаје.
Користећи координате, шаљу их на рачунар.
Рачунар, захваљујући овом командном предајнику, шаље координате паљбе
на тобџије који ће пуцати на Италијане.
Исправљамо десно, лево, напред, назад.
То је поморска битка успешним ударцем.
Значи, снимци су били унапред подешени?
Да ли су стрелци знали где да циљају? - Да, много пре борби
много пре рата, све смо циљали
пуцати ноћу, усред магле,
на изгубљеном планинском путу.
Да ли су Италијани били изненађени овим хицима? - Велико изненађење.
Штавише, француска артиљерија, можда је и најпрецизнији.
Како комуницирати између блокова за пуцање у једном делу?
Радови су комуницирали између њих, и како?
у делу, ми то радимо телефоном,
предајником налога такође.
Имамо и цеви где разговарамо унутра.
Треба ти добро ухо!
Након тога, између посла,
радио, телефон, оптички сигнали, оптички слотови,
можемо дати поморске сигнале.
Да ли је то као Морзеов код? - Да, са лампом.
То је технологија на челу напретка тог времена?
Мислим да је линија Магинот
концентрише знања који је огроман,
што је можда утврђење најдовршенији који је икада постојао.
Да, добро примљено, Пребацујем то поручнику.
мој поручниче, непријатељ је на брду 2.200.
Артиљерци са Приморских Алпа раде боље него да се бране.
Ујутру 22. јуна г. одбијају италијански напад
у магли и киши.
Почните да пуцате, одмах!
Хајде да наплатимо!
Оклопни воз из Региа Марине, италијанска краљевска морнарица,
испаљује 200 топовских хитаца на делу Цап Мартин.
Убрзо после поднева излази из тунела, али се више не може ставити у батеријски режим.
Насилно је ударен са две салве топова од 75 мм.
Три комада од 152 мм су ван акције.
Понос италијанске војске има олово у свом крилу,
али упркос овом успеху, Французи имају друге бриге.
22. јуна год. после тешких преговора у Ретондесу,
споразум о примирју Француска-Немачка је коначно потписана.
Неће бити ефикасно само шест сати
након потписивања примирја између Француске и Италије.
Немачке трупе могу да га гоне њихово напредовање према југу.
генерал Олри, врховни командант Алпа,
престани само да браниш граници са Италијом.
Иза њега напредују Панцери у Лиону, проглашен отвореним градом.
Град се нуди непријатељу, без борбе.
још једном, све се чини против војске Алпа.
Разбијање на северном фронту и потписивање примирја у Ретондесу
завршили смо омекшавање локалних власти који није тражио толико.
Алпска војска је нападнута са две стране,
јер Шеснаести тенковски корпус мора радити
у Греноблу и Шамберију да смањи пензију
Француски елементи су напали од стране италијанских снага.
Ове оклопне и моторизоване јединице извео два блитз-а
у Пољској и Француској.
Они су млади и дисциплиновани људи, уверени у своју праведну ствар.
Јуре са обала Марне без икаквог отпора.
Стратегија њиховог вође, Генерал Ерицх Хоепнер, је ефикасан.
Човек је јахач.
Група А мора стићи у Анси.
Група Б циља на Гренобл.
Група Ц мора да обезбеди покривач јужног бока
операције А и Б,
долазећи на границу Изера, северно од Монтелимара.
Генерал Олри ће морати да се суочи да нападне немачке трупе.
Он је потпуно сам.
Вођа француске војске Генерал Веиганд је далеко
и забринути другим проблемима.
Армија Алпа није део бриге генералштаба.
Олри је потпуно бесплатан да доноси своје одлуке.
Ова аутономија ће му омогућити да организује своју одбрану како му одговара.
Да блокира Немце, Олри ће имати хетерогену скупштину
стари резервисти и млади војници.
Неки су одушевљени, други више разочарани.
Постоји колонијална подела који је служио као резерва,
морнари из Тулона, тенкови, пешаци су се повлачили са североистока.
Општа кохезија оставља нешто да се жели.
Међутим, 30.000 људи састављајући ову силу
биће одговоран за држање на две узастопне линије одбране,
линија на Исеру, линија на Дурансу.
Након што је Лион понуђен од стране Француза,
Немци, после отпора Сенегалски пушкари у Монтлузину,
прећи Рону.
Французи се повлаче у департману Изер.
Увече 20. јуна г. сви мостови су дигнути у ваздух, осим код Калхоза,
што омогућава трупе Рајха да запрети Шамберију.
У периоду од 22. до 24. јуна г. алпска војска свуда пружа отпор,
у Аик-лес-Баинс, Шамбери и Ворепе,
где су француски топови блокира приступ Греноблу.
Капетан Дебаи је служио више од 20 година,
у саставу 93. пука брдска артиљерија,
који је био на првој линији фронта током битке на Алпима јуна 40.
Он зна све детаље артиљеријски дуели око Ворепа.
Ми смо на кљуну Ецхаиллон-а, осматрачница
који је омогућио да се заустави немачког напредовања.
Крајем јуна, мој капетан, стижу Немци са севера.
Коју снагу има генерал Олри? да зауставим Немце овде,
свуда око Ворепа?
генерал Олри, који је командовао одбрамбени сектор Алпа,
покушао да не изгуби граница окренута према Италијанима.
Дао је мандат генералу Картијеу
да организује одбрану на кључу Вореппе,
не дајући му људе,
док су се суочавали да би Италијани блокирали.
Питаће генерала Картијеа да ложи на сва дрва
да блокирају немачко напредовање са саперима,
противавионски топници са својих 25 топова,
њихови митраљези, са пионирима,
стрелци, артиљерци.
Тобџије јесу средствима при руци.
Имали смо, на самом почетку, батерија од два 75 топа
и две батерије 65 планинских,
који су били инсталирани на улазу у Ворепе.
Доћи ће чак до Тулона тражити морнаре
и васпитати их са својим поморским топовима.
За малу анегдоту,
Морнарички топови били на чамцима,
али тамо није било видиковца ни чамци.
Направили су бетонске подлоге да поправи оружје
на борбеним локацијама,
надајући се да се бетон осуши
пре Немаца не покрећу своју офанзиву.
23. јуна, француске снаге, колико год били различити,
заустави први немачки напад.
Али војници Рајха се враћају напасти следећег дана, на снази.
Они то ноћу не знају, Французи, ризикујући,
имао батерију одличан топ дугог домета,
155 мм Гранде Пуиссанце Филлоук.
током дана,
посматрачи кљуна Ецхаиллон-а дозволиће Французима да шутирају на гол.
Немци су заустављени.
Имали су прелеп поглед на равници код наших ногу.
Ова имплементација француске артиљерије овде, у Ворепу,
да ли је то успех?
Да ли су Немци ухапшени?
То је потпуни успех и велико изненађење за Немце.
Штавише, генерал Маршан, који је командовао артиљеријом,
имао малу реч
да се француска артиљерија вратила у битку као провалници.
Ово може изгледати мало изненађујуће као израз,
али је мислио да ова тешка артиљерија
је стигао потпуно дискреционо,
а да нико не зна.
Артиљерија је распоређена ноћу,
на киши, на ватри.
Браниоци Ворепа нису били свесни доласка делова иза,
дакле гранате које лете изнад Ворепа према Немцима, изненадио их.
Задњи део алпске војске су сачувани овде?
Задње стране су овде спасене, у Ворепу.
Осим тога, кажу историчари
да цела ова област Гренобла је остао слободан
дозволио нам да одузмемо поседнику војне опреме.
Ово је избегло многе затворенике.
Нико није заробљен од стране Немаца.
Тада се појавило семе отпора
који се појавио, јер схватамо
то са вољом, организација, значи,
Немац је ухапшен.
23. јуна у близини Рима г. примљени су француски опуномоћеници
у 19:30 да бисте добили услови примирја,
који би требало да ступи на снагу 24. јуна у поноћ.
Италијани још траже напредовати у Алпима.
На целом фронту, сценарио се понавља.
Италијани имају мање од 24 сата да крене напред.
Бацају снагу у битку,
долазе веома близу предстража ради
да бацају своје гранате,
али митраљези и минобацачи помете их као праменове сламе.
24. јуна покушаји напада италијанска пешадија
џабе једни за другима.
Дучеове трупе су исцрпљене.
дуж целе линије фронта, Французи то искориштавају.
што је пре могуће, они нападају своје непријатеље,
узнемиравати их, изненадити их, избаци их право у њихов логор.
Сакупите оружје!
У Куеирасу, аспирант Гхеури, интендант
и четири алпска ловца, оствари подвиг
током које узимају 52 Алпинија заробљеника,
укључујући и капетана и два поручника.
Хоћеш шешир?
Ох, прелепи италијански шешир.
Сат !
Какво је стање италијанских трупа у зору 24. јуна?
Они су у модрицама, јер су се борили у тешком окружењу
са климатским условима екстреми, чак и лети.
Снега још има
и хиљаде Италијана пате од промрзлина и стагнирају.
Французи се добро бране, који, поред тога, да ништа не поквари,
додаје страшни ударац на морал Италијана.
На страни Монтона, на југу,
где је мало мање планинско, да ли је ситуација иста?
Да, јер тамо, Французи имају ефикасну и прецизну артиљерију.
Француски официри су се припремили пре рата.
Они знају осе напада Италијани и ефикасно пуцају.
То спречава Италијане да заиста крене напред.
У приморским Алпима,
непријатељ је у контакту линије предстража.
Ако су Италијани источно од Монтона,
њихово појачање не може да прође по националном
јер је рад моста Саинт-Лоуис,
иако опкољен неколико дана, увек им брани пут.
Отпор моста Саинт-Лоуис
сажима дух Француза који следе мото батаљона тврђаве:
"Не пролазимо."
Од почетка ова предстража опремљен противтенковском баријером
и топ од 37 мм, одбио све нападе.
22. јуна увече радио посаде чак и покварио.
Били су одсечени од остатка света.
Ипак, као и сви њихови другови, наставили су борбу.
Италијани нису напредовали само неколико километара.
Лоран, током примирја,
армија Алпа Да ли је однела велику победу?
Да, она је победничка против Немаца и против Италијана.
Како да објаснимо успех генерала Олрија?
Француска страна, прво Алпи које је тешко прећи.
Снег, хладноћа ометао Италијане.
Успостављени утврђени положаји,
терен који познајемо, прецизна артиљерија
чији су планови снимања идентификовани, плус алпске или неалпске трупе,
који се борио, који се држао.
на челу, СЕС је успорио Италијане.
То је омогућило победу.
Има италијанских грешака: нема припреме, мањка опрема,
недостатак артиљерије, ваздушне подршке
и жеља за нападом који је био ограничен.
Све ово чини победу Француске. - Обрнуто, можемо ли рећи
да алпски дух, планински дух, помогао овој војсци Алпа?
Руководиоци алпске војске придружиће се отпору
после примирја.
Нисмо бољи од других, али брдске трупе
прилично су зачињени, и регрутовани локално.
- Упознао сам старешине који су од своју позицију, бранили свој дом.
Јасно је да су хтели такмичи се и победи.
Били су победници и никада није прихватио пораз.
Неће прихватити ни италијанска или немачка окупација,
па ће се већина придружити отпору и наставиће рат до 1945. године.
За њих се борба наставља? - наставља она.
24. јуна у поноћ,
споразуми о примирју ступити на снагу.
Немци окупирају северно од разграничења.
Италијани који су мало напредовали
у Француској, запленити линије утврђења
и неке стратешке области на граници.
Трупе алпске армије морају повући 50 км од непријатељске линије.
француски војници имају 10 дана за евакуацију.
Морају се повући у слободну зону.
У девет сати ујутру, овог 25. јуна 1940. год.
гарнизон моста Сен Луј коначно напушта своје утврђено скровиште.
Мушкарци су прљави, необријани, исцрпљени кроз сате жестоке борбе.
Италијани су запањени,
спонтано, стоје на пажњи.
Један официр, затечен, шапуће: "Било их је само девет."
Алпини нису затвореници.
Прикључују се њиховој линији са својим оружјем
након закључавања њихова неприкосновена дела.
На срушеном редуту,
где је све почело, доноси се тробојна застава.
Италијански стандард сада лети на тврђави која није освојена оружјем.
Француски одред парадира уздигнуте главе, стиснутих зуба.
Њихови противници одају им почасти.
Мала утеха за тврдоглаве мушкарце.
За десет дана борбе,
Италијани су изгубили 6.000 људи, мртви, нестали, повређени
или затворенике.
Французи жале за 37 погинулих а само 62 повређена.
На Алпима, јуна 1940. док Француска свуда пропада,
да су разбијене војске бежали,
алпске трупе ништа се нису одрекле,
ни земље ни части.
У дневном реду од 26. јуна 1940. год.
Генерал Олри пише:
„Када непријатељства престану,
Захваљујем се трупама армије Алпа за њихов труд.
Сви су дали много више
да му је његова строга мисија заповедала.
Сви су се држали против надмоћних снага
чији потисак био ограничен, корак по корак.
Они који су ово урадили имају право да се тиме поносе. »