Front des Alpes, lipanj 1940.
Uskoro, neki francuski vojnici
suočit će se s 300 000 Talijana.
U određenim sektorima, borit će se jedan protiv osam.
Posvuda u Francuskoj, to je tužan prizor poraza.
Vlada pobjegao u Bordeaux 14. lipnja.
Isti dan, Nijemci su napali Pariz.
Ceste su preplavljene izbjeglice i trupe u bijegu.
Stampedo se širi poput zarazne bolesti.
Mussolini je siguran u svoju pobjedu.
Zašto Francuzi bi li se borili da je sve izgubljeno?
Zašto bi umrli, kad se mnogi predaju Nijemcima?
Duceove tvrdnje su bezgranični.
Međutim, diktator ozbiljno griješi.
Iako Francuska propada,
General Olry i njegovi ljudi, u Alpama, ostat će ravno.
Oni će nastaviti borbu i učinit će bolje nego opirati se.
Tijekom deset dana bitke, Talijani će izgubiti više od 6000 ljudi
a da ne mogu dokučiti centimetar francuskog teritorija.
Gotovo posvuda, francuske trupe će ih potisnuti.
Unatoč napadima
i pritisak Njemački tenkovi koji ih okružuju,
vojska Alpa ostvarit će upečatljivu pobjedu.
Novinar i povjesničar, htio sam znam kako su ti ljudi trijumfirali
u vrijeme kada je sve rušio se oko njih.
Skupljao sam svjedočanstva.
- Upoznao sam starce koji su od svoj položaj, branili svoj dom.
Očito je da su se htjeli boriti i pobijediti.
Skupljao sam tragove.
Jesu li ovo rupe od metaka? - Mnogo su radili na tome,
i nisu se uspjeli vratiti.
Moja potraga za ostacima odveo me jako visoko.
Pomalo je poput opijenosti Peaksa.
Živi ljubitelji povijesti rekreirao mi je uvjete borbe.
Pratio sam i nasljednike Alpske trupe 1940.
izuzetni borci.
Više od ratnika, planinski ljudi.
Vodili su me u njihovu zemlju,
okolina koliko uzvišeno toliko i strogo,
gdje svaka greška zahvalnica se isplaćuje u gotovini.
Na samom mjestu borbe,
Pokušao sam odgonetnuti razloge pobjede, prebrzo zaboravljene.
Objava rata
obaviješteni su veleposlanici Velike Britanije i Francuske.
10. lipnja 1940. godine.
Italija objavljuje rat u Francusku i Englesku.
Duce je svojim generalima rekao:
“Trebam tisuće smrti sjediti za stolom mira. »
Ubojiti cinizam.
Duce ima ideju u glavi: okupirati Francusku, od Alpa do Rhône,
zauzeti Nicu i Marseille da ih talijanske luke.
Čini se da mu je apetit nezasitan, njegove prevelike ambicije.
Mora se reći da je mjesec dana trupe njegovog saveznika Adolfa Hitlera
skakutati po francuskim ravnicama.
Sredinom svibnja Nijemci su lansirali njihova ofenziva na Nizozemsku,
Belgiji i Luksemburgu.
Blitzkrieg je,
blitzkrieg, temelj na snagu udara i brzinu,
zahvaljujući savršenoj koordinaciji između oklopa i zrakoplovstva.
Usprkos hrabrosti i žrtve francuskih vojnika,
generalštab je ostao zaključan
u naslijeđenim dizajnima Velikog rata 1914-1918.
Ali novi rovovski rat nije održao.
11. svibnja god. u samo dva dana,
njemačke trupe su na francuskoj granici.
Nakon poraza nizozemski i belgijski,
dio francusko-britanskih trupa ukrcao se u Dunkerqueu,
koji pada 4. lipnja.
7. lipnja god. francuska fronta je probijena na Sommi.
Nijemci su na Seini 9. lipnja, na Aisne 10. lipnja.
Prešli su Rajnu 13. lipnja god. stigao do Dijona i Orléansa 17. lipnja.
Cherbourg i Brest dostižu se 19. lipnja.
Na ovaj datum, obrambenu liniju Alpa
je još netaknuta.
Po objavi rata Mussolini, 10. lipnja u ponoć,
odlučili su Francuzi da miniraju mostove
nalazi na stazi Talijanski osvajači.
Pedeset i tri tone eksploziva učinio nemogućim
svi moćni napadi i oklopna vozila neprijatelja.
Pozvani da evakuiraju svoje selo,
mnogi civili nisu imali vrijeme za prevladavanje prepreka.
Alpska vojska, kojim je zapovijedao general Olry,
čekati napad talijanske trupe.
Imat će puno posla.
Morat ćemo se boriti u uvjetima užasna klima.
Pada kiša, pada snijeg iznad 2000 m.
Nekoliko dana ćemo snimati temperature od minus 15 stupnjeva.
Eric Challier je predsjednik udruge “Tempête sur les Alpes”,
jedina rekonstituirajuća skupina vjerno dojučerašnje alpske trupe.
Eric, koliko muškaraca ima li general Olry?
Alpska vojska je u lipnju 1940. ima oko 185.000 ljudi,
uključujući 85 000 ljudi na prvoj crti.
Hajde, spakuj se na leđa!
Idemo !
Kako su ovi muškarci jesu li raspoređeni po zemlji?
Visoke planine pripada skijaškim izviđačima,
u lipnju 1940. bilo ih je 96.
Oni drže vrhove i promatraju nizvodne jedinice,
naime trupe tvrđava i topništvo.
Ove trupe, ovo topništvo je bitno?
Drži li ona Alpske brave?
Da, i to je ona što će snažno pridonijeti
blokirati Talijane u lipnju 40.
Njihov moto, kao i kod svih trupa tvrđave, bila je “Mi ne prolazimo”.
Koje je polje djelovanja Francuske snage?
Lanac Alpa.
Proteže se od Haute-Savoie u Mentonu, na obali Sredozemnog mora.
Ovo predstavlja približno 400 km duga i 150 km duboka.
To je bitka koja će odvijati na alpskom masivu?
Ona će u biti odvijati u planinskim područjima.
Front Alpa podijeljen je u dvije zone.
Jedan sjeverno od doline Ubaye ljeti ima samo nekoliko prijevoja:
Mali sveti Bernard, do doline Aoste,
Mont-Cenis i Montgenèvre koji vodi u Torino, Col de l'Arche.
Jug, alpski masiv je propusniji
i postupno se spušta prema Nici.
Col de Tende završava, na talijanskoj strani, u Cuneu.
Francuski sustav podijeljen je u tri utvrđena sektora
u Alpes-Maritimes, Dauphiné i Savoie.
Ovo je Maginotova linija Alpa.
Od 1930-ih, suočeni s rastućim opasnostima u Europi,
Francuzi su odlučili utvrditi
dio svojih granica na sjeveru, istoku i Alpama.
Ova linija bunkera nosi ime svog pokretača Maginota.
u Alpama, gradile su se dakle tvrđave
tijekom sunčanih dana, od utvrde iz 19. stoljeća
ili na lokacijama strateški na vrlo velikoj nadmorskoj visini.
Cilj, sjeći sjekire prodor neprijatelja.
U Haute Maurienne,
utvrda Turra gleda na bazen Mont-Cenis.
Laurent Demouzon, strastven Alpske trupe, utvrde
i Bitka za Alpe, autor radova na ovu temu,
odlučio me odvesti tamo gore.
Nalazimo se na 2.482 m nadmorske visine.
Evo nas kod utvrde Turra.
To je stara utvrda.
Da, jaka je s kraja 19. stoljeća.
Zatim je integriran na obrambenu liniju Maginot?
Da, kad smo gradili Maginotovu liniju, koristili smo ove utvrde.
Oni će doći i opremiti nešto manje strateških prolaza
nego velika djela, ali ćemo ih zadržati.
Što je ovo zgrada? - Ovo je vojarna.
Izgrađeno u to vrijeme?
1901-1903, na njemu je označeno.
Koliko godina za izgradnju? - Pet godina.
to je što? - Galerije
davanje pristupa do kazamata litice.
Planinu su iskopali. - Iskopali smo ga.
Trzalice, trzalice, dinamit.
Podzemna željeznica.
Ovdje, kao i za mnoge druge alpske utvrde,
Francuzi su se trudili postavljanje zaštićenih pozicija za gađanje,
kazamati, pokrivajući talijansku granicu.
Evo ih doslovno prešao planinu s jedne na drugu stranu,
iskopavanje stijene, 30 m ispod zemlje,
do litice s pogledom na invazijske rute.
Mogu li ući topnička oruđa? - Da, odveli smo ih u kazamate.
Osim toga, u 40. jedan će ostati tamo za stalno
a drugi će biti postavljen na razna mjesta, bit će vani, unutra, itd.
Pomiču ih. - Premještaju ih.
Zapravo, dobro znamo Maginotova linija sa sjeveroistoka,
ali ignoriramo da postoji prava Maginotova linija
koja je ovdje izgrađena.
reci mi još
Ova linija je dio općeg Maginot programa.
Prvi rad izgrađen, to je Rimplas,
u Alpes-Maritimes 1931. prije sjeveroistoka.
Ova linija je također važna nego onaj sjeveroistočni.
Dakle, postoji Maginotova linija preko cijelih Alpa, preko 400 km…
Od Mont Blanca do Mediterana.
Na Mont Blancu, ne, ali od prvih dolina, da.
Ona odlazi na Korziku a u Tunisu s linijom Mareth.
Samo, Sredinom lipnja 1940.
druga Maginotova linija, onaj sjeverne i istočne Francuske
snimljeno je obrnuto.
Zarobljene, francuske jedinice dobro se borio.
Nijemci su snažno udarili.
Bombardirali su, koštali utvrde, ulubljene kule,
probijao oklop, lovio vojnici s granatama, bacačima plamena.
Lovili su ih kao štakore,
tjerajući posade da se predaju prije nego što se uguše.
Kad bi samo rad La Fertéa, u Ardenima, bio je uništen,
u popularnom umu,
ime Maginot još uvijek evocira okrutnu podvalu.
Ovaj armiranobetonski zid nije zaustavio Nijemce,
jer su udarili drugdje,
zaobilazeći prepreku da ga smanjite u drugom koraku.
Ali, u Alpama, establišment Maginotova su djela dobro proučena.
Bilo je pravi proces instalacije,
to jest, ne stavljamo slučajno, ovi radovi i ove utvrde?
Ne, morat ćemo stati glavne osovine prodora.
Alsace-Lorraine prilično je ravna,
ali ovdje morate proći kroz prijevoje i doline.
Dakle, idemo prvo ojačajte ove točke,
onda se postavi na vrhove, gdje neprijatelj ima male šanse za prolaz.
Dakle, postoji pravi način organiziranja obrambene linije u planinama?
Raširit ćemo obranu s predstražama na granici,
s pješaštvom, s mitraljezima,
a iza, imamo topništvo
koji će moći pucati zaštititi druge.
Čak imamo treća linija radova za svaki slučaj.
Stvarno je slojeviti millefeuille.
Svaki rad podupirao je drugi.
Kad bi jedan od bunkera bio potopljen protivničkim pješaštvom
kanone drugih djela pucali izravno na njega.
To se zove "delousing".
Topnička paljba ukrštana s jedne pozicije na drugu
stvaranje smrtonosnih zona za neprijatelja.
Obuhvaćena glavna djela svojih najmanjih pušaka.
sa svoje strane,
Talijani su od 1937. započela je gradnja alpskog bedema,
Vallo Alpino, čiji je dragulj bila Fort du Chaberton,
izgrađena 1901. godine, na više od 3.100 m nadmorske visine.
Navodno neosvojiv i nedodirljiv francuskom topništvu,
bio je naoružan osam kupola za topove kalibra 149 mm
koji je prijetio gradu Briançonu.
Ova bitka u Alpama
također je najavljeno poput bajnog topničkog dvoboja.
Iz objava rata 10. lipnja,
talijanske snage čekaju zapovijed za napad na Alpe.
alpske trupe su na čelu napada:
ovo su Alpini, noseći njihov filcani šešir
s perjem čavke ili orla.
Ali čak i među njima, mi smo mrski da napadnu bivšu braću po oružju
Prvog svjetskog rata.
Ipak, Mussolini je siguran od snage njegove vojske,
ali je li stvarno u pravu?
Strastveni povjesničar,
Jean-Baptiste je predsjednik udruge Plotone Avanti,
koji vjerno rekonstruira talijanske planinske trupe.
Ivana Krstitelja, koliko su Talijani uoči bitke?
Imaju stotinu tisuće ljudi, spremnih za borbu.
Nasuprot tome, Francuza je sve manje.
Nadalje, Talijani imati avijaciju koja je još uvijek netaknuta,
za razliku od one francuske.
Brojčana nadmoć nalazi se na talijanskoj strani
a Francuska će morati boriti se s manje ljudi.
Jesu li ti Talijani dobri vojnici?
Da, postoji mračna legenda oko kukavnog, kukavnog talijanskog vojnika.
Unatoč porazima kao u Dohi, bilo je dobrih jedinica
koji su postigli podvige u talijanskoj povijesti.
Jao, oprema ne slijedi uvijek
i njihova zapovijed nije nužno najbolji u Europi,
s nekim vrlo sklerotičnim vođama.
Sve će to utjecati na njih kule za vrijeme rata.
Strateški, Italija je li spremna za napad?
Ne, rekli su vojskovođe Mussoliniju da nisu spremni.
Njihova industrija još nije dovoljno moćan,
materijal nedostaje, i odabrali su 1939.
da ne idem u rat, izjavom o neratoborstvu.
Konačno, oni imaju koristi francuskog poraza na sjeveroistoku,
o prolasku Nijemaca kroz Belgiju, ući u rat u lipnju 1940.
Međutim, ovaj izbor pokazat će se iznimno ozbiljnim za Italiju.
Mussolini se nada da njemačko napredovanje
omogućit će mu da osvoji teritorije bez prave borbe,
i nije u krivu.
Sredinom lipnja god. Francuska je bez krvi.
Dana 17. lipnja u podne god.
Maršal Pétain objavljuje na radiju da je svoju osobu darovao Francuskoj.
Tupa investitura.
U ovim bolnim časovima,
Mislim na nesretne izbjeglice
koji u krajnjem siromaštvu,
križati naše ceste.
izražavam im moje suosjećanje i zabrinutost.
Teško je srce da ti kažem danas,
da borba mora prestati.
obratio sam se ove noći protivniku
da ga pitam ako je voljan tražiti sa mnom,
između vojnika,
nakon borbe iu čast,
sredstvo stavljanja kraj neprijateljstava.
Ako na sjever, čini se da je duh otpora slomljen,
vojska Alpa daleko od toga da je rekao svoju posljednju riječ.
Za neutralizacijski hitac.
Evo Alpinaca na svojoj rodnoj zemlji.
Oni brane svoju obitelj.
instalacija od 50 stupnjeva,
čim bude spreman, prva granata, pali!
spreman ! - Pošalji!
18. lipnja Mussolini je bio u Münchenu.
na ulicama, Nijemci su histerični.
Za njih je kraj rata blizu budući da je Pétainov zahtjev za primirjem.
Le Duce, on dolazi dovršiti ostatke.
On zahtijeva Alpe do Rhône,
Savoie, Nica, Korzika, Tunis i Džibuti.
Ali Hitler želi tome stati na kraj sa selom na zapadu.
Odbija dopustiti Francuskoj da nastavi borba uz Englesku.
Ako Mussolini želi teritorije,
njegove će trupe morati osvoji ih oružjem.
Vratio se u Rim 19. lipnja
naređuje Duce opća ofenziva za 21. lipnja.
Plan je jednostavan, diktiran reljefima Alpa.
Tri glavna pravca napadi su planirani.
Operacija B, mali sveti Bernard, ići uz dolinu Isère
pridružiti se Nijemcima koji napreduju prema Chambéryju.
Operacija M, pukovnik de Larche,
slijediti doline Ubaye i Durance.
Operacija R, Rivijera,
sudjelovanje u operaciji M,
kreće prema Nici i uz obalu Sredozemnog mora.
Konačni cilj operacija M i R: Marseille.
Kako su talijanski generali nakon što se borio u Dolomitima
protiv stručnjaka u planinskoj borbi,
pozdraviti Duceovu ofenzivnu naredbu?
Oni oklijevaju, jer unatoč svom iskustvu, znaju da su Francuzi spremni,
da imaju dobre vojnike, i neće dopustiti da se to dogodi.
Zatim se iskrcajte u Provansi je teško,
tamo je francuska mornarica.
Ne vole baš ideja o umiranju u Alpama.
Osim toga, za Alpine koji tamo žive,
rečeno im je da napadnu rođaci, na neki način.
Da, to je pravo slomljeno srce, obitelji ostaju povezane
unatoč granici osnovana u 19. stoljeću.
Poslali smo i dosta Sicilijanaca da se tome suprotstave.
Neki pisci kako Malaparte ovo jako dobro piše,
osjećaju se kao da napadaju njihovi saveznici iz prethodnog rata.
Još uvijek postoji ofenzivni plan koji je sastavljen?
Da, pišu Talijani planira prema hipotezama,
ali vidi Francuze jako zaposlene s Nijemcima
koji ih je probio u lipnju 1940. godine
i misle da mogu snažno udariti velikom snagom,
i poraziti Francuze jednom akcijom prilično brutalan, ali po njima učinkovit.
Iako loše pripremljen,
talijanske trupe su relativno svježe.
Francuzi, oni
u pripravnosti su deset dana.
Više su testirani, pogotovo jer je vrijeme užasno.
Talijanski generalštab se priprema poslati im laka oklopna vozila,
poput Ansaldo Fiat L3.
Počinje 21. lipnja bombardiranjem iz zraka
stare Fort de la Redoute Ruinée
koja dominira na 2.460 m nadmorske visine,
prijevoj Mali Sveti Bernard.
talijanske trupe pokušat će iznuditi prolaz.
Loše je za njih.
Francuzi uzeti na male stupce.
Smješten niže, ali dobro informiran,
francusko topništvo lijepo se zabavlja.
Pucnji blokiraju put
a kad su Talijani pokušati preliti pod svaku cijenu,
promatrači ih uočavaju i neka na njih pada kiša granata.
Broj će međutim rade u korist napadača.
Talijani brod mase ljudi da prođu u snazi.
Uskoro, utvrda će biti potpuno okružena.
Ljudi iz garnizona naći će se odsječeni od svijeta.
Jedan od njih je svjedočio
njegovih napornih sati svojoj snahi, vodiču baštine.
Gisèle, tvoj svekar, François Guède, bio ovdje, u ruševnoj tvrđavi Redoubt,
a imala si priliku da ga pratim.
Što ti je govorio? o ovoj bitci, o njegovom životu ovdje?
Bilo je prvo vrlo snažno osobno iskustvo,
jer je to prekrasna misija nego braniti svoju zemlju,
ali i veliki kolektivno ljudsko iskustvo,
jer su bili prilično iskusni planinari,
vrlo hrabro, dobrovoljno i podržavajuće.
Također su bili vrlo ujedinjeni, jer su doživjeli velike strahove.
U jednom trenutku bili su opkoljeni, i imao je, kako je rekao,
strah u mom stomaku, strah od napada sa svih strana,
zatim strah da se više ne isporučuju.
Zatim su se međusobno ispitivali mnogo o sudbini svojih prijatelja
braneći okolnu granicu, jer nisu imali vijesti.
Zapravo, utvrda je bila izolirana. - Upravo tako.
Potpuno izolirani.
Dakle, Talijani nisu bili daleko i potpuno je okružio tvrđavu.
Da, stigli su pješke, strmoglavljajući se niz sipare
Mont Valaisan koji je nasuprot,
i iznad svega, imali su dojam da ih je bilo na tisuće.
Tako da su bili stvarno, jako uplašeni.
Stvarno su mislili kad su umrli kad su vidjeli
broj ljudi koji dolaze.
Sama utvrda bio pod vatrom Talijana?
Da, jer su stigli u podnožju ograde.
svejedno, bilo je potrebno minirati glavni pristup.
To je bio glavni pristup tvrđavi, Talijanska strana.
Dakle, imamo utjecaja lopti još uvijek vrlo upečatljiv.
Pogledati na. - Nevjerojatno!
Jesu li ovo sve rupe od metaka? - Da, puno su radili na tome.
Da, izrešetan je. - Nisu se uspjeli vratiti.
Usprkos tome? - da
U drugim sektorima, Francuzi se moraju povući
uoči talijanske ofenzive.
Ipak, ne odustaju
pa čak i otići postići pravi podvig.
21. lipnja god.
dodaju francuski topnici trofej na njihovom popisu,
dragulj fortifikacijske linije talijanski, bojni brod des Cimes,
talijanska utvrda Chaberton.
otići tamo, Morao sam se popeti u žiroplan
na više od 3000 m nadmorske visine
i pronaći tvrđavu, skriven u labirintu planina.
Prava avantura.
Wow!
Oči su mi pune toga.
Pomalo je poput opijenosti Peaksa.
Planine ispred, oko 3000?
Ima ih 3000, da, 2.800, 2.900.
U potrazi za Chabertonom.
Da.
Tako i mi letimo prema talijanskoj granici?
Da. - Nakon skoro sat vremena leta,
moj pilot, William Raffin,
postiže podvig da nas vodi izravno na leću.
Tvrđava je tamo, kamuflirani na vrhu Mont Chabertona.
Vizija ove gigantske građevine zasađeno na nadmorskoj visini od 3.185 m je nečuveno.
Vidimo osam tornjeva.
Vau, vau, vau!
super !
fantastično!
Dakle, ovdje je ova utvrda koja je postala francuska na kraju drugog svjetskog rata.
Da ga izgradim, početkom 20. stoljeća,
planinu je trebalo poravnati.
Titanski posao.
Jedva 14 km od Briançona, mogao bi bombardirati stanicu.
Od početka bitke, napadao je francuska djela
i neke poljske baterije, bez puno rezultata,
ali prijetnja postoji.
Talijani misle da je jak nedostižan
francuskim topništvom.
Oni su u krivu.
Francuzi, u velikoj tajnosti,
instalirali, izvan njihovog pogleda, dvije topničke baterije
koja se već dokazala tijekom prethodnog rata,
haubica 280 mm, Schneider.
Tijekom dana 21. lipnja god.
Poručnik Miguet, voditelj osmatračnice,
daje zapovijed za otvaranje vatre.
Nakon nekoliko pokušaja, u 17.15 sati udarac na gol
stavlja kupolu broj 1 van upotrebe.
U sljedećih pola sata, zahvaćene su kupole 3, 4 i 5.
Talijani ne razumiju odakle dolaze udarci koji su ih pogodili.
Uzvraćaju u praznini.
U osam sati 21. lipnja 1940. god.
žale Talijani gubitak šest kupola,
ubijeno devet muškaraca, oko pedeset je ozlijeđeno.
Bojni brod vrhova je definitivno neutraliziran.
Povratak iz Chabertona,
Gledam ovaj kanal Alpa, veličanstveno.
Vrhovi ostaju prekriveni snijegom sredinom srpnja.
U lipnju 1940. god. padao je snijeg na 2000 m nadmorske visine.
Teško je povjerovati da muškarci borio u tim uvjetima.
Ipak, to je ono što je vojska učinila Alpa, a posebno SES-a,
izviđačko-skijaške sekcije.
Oni čine udarni elementi,
predvodnik alpskih jedinica.
Svaki alpski pješački bataljun
imao svoj SES, kojim zapovijeda mladi sportski kuhar,
planinski ludak, školovao se u školi osnovanoj 1932.
vojnu školu visoke planine Chamonixa.
Njegove misije su upute u planinama alpskog okruženja,
eksperimentiranje i razvoj tehnički materijal, oprema,
prijenos i naoružanje.
Radovi obavljeni na terenu dovodi do pisanja priručnika
uključujući planinu i planinarenje vojska, 1930-ih:
sažeto znanje karakteristike planinskog okoliša,
prometno sredstvo zimi zdrav način života na visini,
sve je bilo tu, s daskama
dopuštajući planinarima da usavrše svoje teorijsko obrazovanje.
Planina je privlačila njezini prvi sljedbenici.
To je postao sport.
Danas, oprema trupa planinskih i alpskih lovaca
vrlo je tehnički,
ali kakav je bio materijal što su koristili skijaški izviđači
oko 1940?
U to vrijeme oprema je bila rudimentarniji nego danas,
poput ovog čekića za penjanje,
ovi klinovi, karabineri, cepini,
ali su postojali, jer planinski sportovi prije rata
već su omogućili stvaranje tehnička oprema.
Vojska dakle koristio ovaj civilni materijal,
jer nije imala.
Kupovali su u sportskim trgovinama.
To znači da planina već bio elitni sport.
Da, bili su vrsni planinari koji su to već radili.
Među njima nalazimo puno osoblja u SES-u.
SES su bili veliki sportaši.
Tijekom zapošljavanja, preferirali smo ljude
koji su prakticirali planine u civilnom životu.
Kako se boriti u planinama?
Da saznam, otišao sam vidjeti
nasljednika Alpina iz 1940.
Za ove elitne vojnike, planina je igralište,
partner kojeg morate dobro poznavati, nagovoriti, ponekad se suočiti.
Sedmi bataljon alpskih lovaca iz Grenoblea
pozvao me na tipičnu operaciju, predvođena sekcijom.
Oni su lijevo, oni su desno, online, posljednji, posljednji.
Ako tehnička sredstva i logistika je modernizirana,
okolina je ista.
Planina, sa svojim prolazima koje treba uzeti, njegove strme padine da se brzo penju,
ukratko, njegova ograničenja.
Poručnik zapovijeda misijom.
Misija grupe 12:
prepoznati stazu prema prijevoju.
Do tada, moj poručniče, napravili smo VAB, napravili smo cestu,
radili smo procedure koji su postupci vojnika,
normalni pješaci.
Što čini temeljna razlika
između bifina, kako kažu za pješadiju,
a alpski lovac?
Ako opet uzmemo ovaj primjer prepoznavanje ovratnika,
prosječni pješak, na primjer, šef odjela,
tijekom misije,
vidjet će okolna šumovita područja.
Postavit će oslonac na rubove, i prepoznat će raskršće.
učiti ću područje na mojoj karti,
i vidjet ću vrhove oko ovog prolaza.
Ja ću prije svega odlučiti uzeti ovu visoku točku.
Vraćamo se na prilično dobro poznato načelo a možda i pojednostavljeno
koji drži vrhunce, drži čarape,
pa će cilj borbe biti stići što brže u visine.
Održavanje vrhunaca,
imamo prednost nad neprijateljem koji bi nas mogli posjetiti.
Zar to ne čini alpskog lovca konačno odvojen vojnik?
Postoji li ograničenje planina?
Da, on je odvojen, odnosno mora biti rustikalniji
ili vrlo rustikalno.
Cilj je biti udoban, fizički i moralno,
da se koncentriraju u borbi.
Što nas razlikuje borbe 40,
Ovo je naša oprema.
Inače imamo istu praksu sa planine,
da ga učinimo našim saveznikom i koristiti ga za našu dobrobit.
To je pred ovim iskusnim Francuzima,
koji je ukrotio planinu,
da se Talijani opet sastanu prilikom prelaska granice.
Mase ljudi napadajući Alpe
nemoj plašiti ove Francuze spreman odbiti napadača.
U Tarentaiseu, Poručnik Bulle postiže podvig
što je značajna činjenica bitke za Alpe.
Nakon spuštanja uzalom stijene preko 20 m,
ide na stan i prska s mitraljezom
neprijateljska izvidnička grupa,
dok njegov pomoćnik koristi puščana granata.
Neprijatelj ne razumije što se događa, teče natrag 800 m.
Da odbije Francuze,
talijanski generalštab broji na njegovu avijaciju.
Samo, generali Ducea brzo će vidjeti
da oni ne kontroliraju nebo.
Magla stane na put većina bombardiranja.
Francuske zračne snage izvode misije presretanje
zahvaljujući brzom i nervoznom avionu, Dewoitine D520.
Od početka lipnja god.
francuski piloti napravio podvige.
Ovo je slučaj časnika Le Gloana.
Dok njegov avion nije spreman, on skoči u drugu,
a da ne odeš po svoj padobran.
Polijeće, s dvojicom suigrača,
ali nađe se sam.
Kad ponovno sleti, nakon pola sata borbe,
oborio pet neprijateljskih aviona,
neviđeni podvig od Prvog svjetskog rata.
Talijanski će avioni biti zadovoljni
nekih misija malog opsega.
Talijani su prešli granicu od 21. lipnja
ali nisu prodrli samo nekoliko kilometara.
u Tarentaiseu, okružena je utvrda Razrušena reduta.
u Briançonnetu, dobivaju malo terena,
unatoč gubitku naprednog mjesta du Chenaillet.
Isto u Queyrasu i Ubayeu,
gdje su predstraže u kontaktu neprijatelja koji malo napreduje.
U Alpes-Maritimes, Talijani su daleko od Nice.
Pod topovskom paljbom od linije otpora,
bore se da uđu u Menton.
Iza njih, djela Colette, od Collet du Pilon
i most Saint-Louis još uvijek stoje poput trnja zabijenih u njihova leđa.
Kako su se Francuzi mogli održati, zatvoreni u ovim utvrdama?
Saint-Gobain djelo, u sredini Maurienne,
je obnovljena od strane udruge entuzijasta.
Laurent Demouzon je prihvatio pokazati mi okolinu.
Evo, Laurent, mi smo u Saint-Gobain radu.
Možemo li reći da se radi o tipičnom djelu linije Maginot des Alpes?
Da, karakteristično ovog alpskog Maginota.
Koja je ovo vrsta posla?
To je mješoviti rad, topništvo i pješaštvo,
jedan da puca u neprijatelja koji dolazi, drugi za blisku obranu.
Kada je izgrađena?
Od 1933. godine do 38 za završne obrade.
Koliko je muškaraca bilo?
150: topništvo, inženjerija, pješaštvo.
Vodiš li me okolo? - Idemo.
Skoro smo u srednjem vijeku.
Prilično masivan, pokretni most. - Baš impozantno, da.
Jesu li ovi opkopi tamo?
To je dijamantni jarak.
Ovo je da se spriječi približiti se grudobranima
i upijaju betonske blokove koji bi se oslobodio,
ako neprijatelj puca udariti u fasadu.
Kako bi izbjegao ometanje mitraljeza? - Totalno.
Koliko metara galerije? - Tristo pedeset.
Još uvijek je prekrasan rad.
Kako su ljudi živjeli u tako skučenom prostoru?
Radeći tri-osam:
1/3 na borbenim mjestima,
1/3 za upravljanje radom a 1/3 u mirovanju.
Kao na brodu je.
Mi to zovemo radna ekipa, mornarski izraz.
Živjeli su kao da su na brodu.
Imamo sav komfor, struja, grijanje,
tekuća voda, tuševi, wc.
Možemo živjeti neovisno za tri mjeseca.
Stvarno je vrlo impresivno, taj hodnik.
hodnik, to je kralježnica,
Poslije se to sređuje.
Tamo je sve organizirano. - Nije labirint.
Uvijek se vraćamo u središnjem hodniku.
Kad je zrak bio ustajao zbog pucnjave...
kako su to uspjeli?
Koliko smo metara pod zemljom? - Nalazimo se od 10 do 50 m.
Zrak nije ustajao, jer hodamo pod viškom pritiska.
Pumpamo zrak vani, ispljunemo to tamo,
dakle, dimovi ne mogu se uklopiti.
Muškarci dobro dišu.
U slučaju dima, tu je gas maska, ali to je u slučaju unutrašnje borbe.
Ovo je strojarnica sa tri motora.
Je li radilo cijelo vrijeme?
U slučaju nestanka struje, ako moraš biti neovisan,
motori rade u paklenoj buci.
Kao u podmornici smo.
Ili razarač s borbenim blokovima poput tornjeva broda.
Kakvo je oružje ovdje?
Za topništvo, malteri rada.
Za pješaštvo, mitraljesci u bliskoj obrani.
To je djelo koji je snažno naoružan.
On je prekrasna beba.
Vaga svoju težinu - Isplati se.
Jesu li ovo minobacači? - Dva maltera posla.
Je li 81 mm? - Osamdeset jedan mm tvrđave.
Jedva razumijem da u potpuno zatvorenom okruženju,
nalaze se dva minobacača 81 mm.
Kako sluge, bez ikakve vidljivosti prema van,
moglo biti učinkovito?
Na čelu, na vrhovima,
imamo promatrače dvogledom ili dvogledom,
koji lociraju neprijateljske položaje.
Koristeći koordinate, šalju ih na PC.
Računalo, zahvaljujući ovom odašiljaču naloga, šalje koordinate gađanja
topnicima koji će pucati na Talijane.
Ispravljamo desno, lijevo, naprijed, nazad.
To je pomorska bitka uz uspješan hitac.
Dakle, snimke su bile unaprijed postavljene?
Jesu li strijelci znali gdje ciljati? - Da, puno prije borbi
davno prije rata, ciljali smo na sve
pucati noću, usred magle,
na izgubljenoj planinskoj stazi.
Jesu li Talijani bili iznenađeni ovim snimkama? - Veliko iznenađenje.
Štoviše, francusko topništvo, možda je i najprecizniji.
Kako komunicirati između blokova snimanja u jednom djelu?
Djela priopćena između njih, a kako?
U radu, radimo telefonom,
po narudžbi odašiljač također.
Imamo i cijevi gdje unutra razgovaramo.
Treba ti dobro uho!
Poslije, između posla,
radio, telefon, optički signali, optički utori,
možemo napraviti morske signale.
Je li to kao Morseov kod? - Da, s lampom.
To je tehnologija na čelu napretka za to vrijeme?
Mislim da je Maginotova linija
koncentrira know-how koji je ogroman,
koja je možda utvrda najuspješniji koji je ikada postojao.
Da, dobro primljeno, Prenosim ga poručniku.
moj poručniče, neprijatelj je na brdu 2.200.
Topnici Alpes-Maritimesa učiniti bolje nego se braniti.
Ujutro 22. lipnja god. odbijaju talijanski napad
u magli i kiši.
Počnite pucati, odmah!
Punimo!
Oklopni vlak iz Regia Marine, Kraljevska talijanska mornarica,
ispaljuje 200 topovskih hitaca na djelu Cap Martin.
Nešto poslije podneva izlazi iz tunela, ali se više ne može staviti u način rada na baterije.
On je žestoko udaren dvjema salvama topova 75 mm.
Tri komada od 152 mm su izvan akcije.
Ponos talijanske vojske ima olovo u svom krilu,
ali unatoč ovom uspjehu, Francuzi imaju drugih briga.
Dana 22. lipnja god. nakon teških pregovora u Rethondesu,
sporazum o primirju Francuska-Njemačka je konačno potpisana.
Neće biti učinkovito samo šest sati
nakon potpisivanja primirja između Francuske i Italije.
Njemačke trupe mogu progoniti njihovo napredovanje prema jugu.
General Olry, vrhovni zapovjednik Alpa,
prestani se samo braniti granica s Italijom.
Iza njega, tenkovi napreduju u Lyonu, proglašen otvorenim gradom.
Grad se nudi neprijatelju, bez borbe.
još jednom, sve se čini protiv vojske Alpa.
Ruta na sjevernom frontu i potpisivanje primirja u Rethondesu
završili smo s omekšavanjem lokalnih vlasti koji nije tražio toliko.
Alpska vojska je napadnuta na dvije strane,
jer Šesnaesti oklopni korpus mora raditi
u Grenobleu i Chambéryju smanjiti mirovinu
Napali su francuski elementi od strane talijanskih snaga.
Ove oklopne i motorizirane jedinice izveo dva blica
u Poljskoj i Francuskoj.
Oni su mladi i disciplinirani ljudi, uvjereni u svoju pravednu stvar.
Jure s obala Marne bez ikakvog otpora.
Strategija njihovog vođe, General Erich Hoepner je učinkovit.
Čovjek je jahač.
Grupa A mora stići do Annecyja.
Grupa B cilja na Grenoble.
Skupina C mora osigurati pokrivač južnog krila
operacije A i B,
dolazeći do granice s Isèreom, sjeverno od Montélimara.
General Olry morat će se suočiti da napadnu njemačke trupe.
On je potpuno sam.
Vođa francuske vojske General Weygand je daleko
i zabrinuti drugim problemima.
Alpska vojska nije dio brige glavnog stožera.
Olry je potpuno besplatan da donosi svoje odluke.
Ova će mu autonomija omogućiti da organizira svoju obranu kako mu odgovara.
Da blokira Nijemce, Olry će imati heterogenu montažu
stari rezervisti i mladi vojnici.
Neki su entuzijastični, drugi više razočarani.
Postoji kolonijalna podjela koja je služila kao rezerva,
mornari iz Toulona, ​​tenkovi, pješaci su se povukli sa sjeveroistoka.
Opća kohezija ostavlja nedostatkom želja.
Međutim, 30 000 muškaraca sastavljajući ovu silu
bit će odgovoran za držanje na dvije uzastopne linije obrane,
linija na Isèreu, linija na Duranceu.
Nakon što je Lyonu ponuđeno od strane Francuza,
Nijemci, nakon otpora Senegalski strijelci u Montlužinu,
prijeći Rhône.
Francuzi se povlače u departmanu Isère.
Navečer 20. lipnja god. svi mostovi su dignuti u zrak, osim u Culhoseu,
koji dopušta trupama Reicha prijetiti Chambéryju.
Između 22. i 24. lipnja god. vojska Alpa odolijeva posvuda,
u Aix-les-Bainsu, Chambéry i Voreppe,
gdje su francuski topovi blokirati pristup Grenobleu.
Služio je kapetan Debai više od 20 godina,
u sastavu 93. pukovnije brdsko topništvo,
koji je bio na prvoj crti tijekom bitke za Alpe u lipnju 40.
On zna sve detalje topnički dvoboji oko Voreppea.
Mi smo na kljunu Échaillona, osmatračnica
koji je omogućio zaustavljanje njemačkog napredovanja.
Krajem lipnja, moj kapetane, sa sjevera stižu Nijemci.
Kakvu snagu ima general Olry? zaustaviti Nijemce ovdje,
svuda oko Voreppea?
General Olry, koji je zapovijedao obrambeni sektor Alpa,
pokušao ne izgubiti granica okrenuta Talijanima.
Dao je mandat generalu Cartieru
organizirati obranu na Voreppeovom ključu,
ne dajući mu muškarce,
dok su bili okrenuti da Talijani blokiraju.
Pitat će generala Cartiera ložiti svim vrstama drva
blokirati njemačko napredovanje sa saperima,
protuzrakoplovci sa svojih 25 topova,
njihove mitraljeze, s pionirima,
jurišnici, topnici.
Topnici jesu sredstvima pri ruci.
Imali smo, na samom početku, baterija od dva 75 topa
i dvije baterije od 65 brdskih,
koji su bili instalirani na ulazu u Voreppe.
Ići će čak do Toulona tražiti mornare
i odgajati ih sa svojim mornaričkim topovima.
Za malu anegdotu,
Mornarički topovi bili na brodovima,
ali tamo nije bilo vidikovca ni čamci.
Napravili su betonske podloge popraviti oružje
na borbenim mjestima,
nadajući se da će se beton osušiti
pred Nijemcima ne pokreću svoju ofenzivu.
Dana 23. lipnja, francuske snage, koliko god različite bile,
zaustaviti prvi njemački napad.
Ali vojnici Reicha se vraćaju napasti sljedeći dan, na snazi.
Ne znaju da noću, Francuzi, riskirajući,
imao bateriju odličan dalekometni top,
155 mm Grande Puissance Filloux.
tijekom dana,
promatrači kljuna Échaillona omogućit će Francuzima da pucaju na gol.
Nijemci su zaustavljeni.
Imali su prekrasan pogled na ravnici pod našim nogama.
Ova implementacija francuskog topništva ovdje, u Voreppeu,
je li to uspjeh?
Jesu li Nijemci uhapšeni?
To je potpuni uspjeh i veliko iznenađenje za Nijemce.
Štoviše, general Marchand, koji je zapovijedao topništvom,
malo je rekao
da se francusko topništvo vratilo u boj poput provalnika.
Ovo se može činiti pomalo iznenađujućim kao izraz,
ali je mislio da je ovo teško topništvo
stigao u potpunoj diskreciji,
a da nitko ne zna.
Topništvo je djelovalo noću,
na kiši, u plamenu.
Branitelji Voreppea nisu bili svjesni dolaska dijelova iza,
dakle granate koje lete nad Voreppeom prema Nijemcima, iznenadio ih.
Pozadina Alpske vojske bili spremljeni ovdje?
Ovdje su spašene stražnjice, u Voreppeu.
Osim toga, kažu povjesničari
da je cijelo ovo područje od Grenoblea ostao slobodan
omogućio nam oduzimanje okupatoru vojne opreme.
Time su izbjegli mnogi zatvorenici.
Nitko nije zarobljen od strane Nijemaca.
Zatim je došlo do sjemena otpora
koji se pojavio, jer shvaćamo
da s voljom, organizacija, znači,
Nijemac je uhićen.
Dana 23. lipnja u blizini Rima god. primaju se francuski opunomoćenici
u 19:30 dobiti uvjeti primirja,
koji bi trebao stupiti na snagu 24. lipnja u ponoć.
Talijani još traže napredovati u Alpama.
Na cijeloj prednjoj strani, scenarij se ponavlja.
Talijani imaju manje od 24 sata krenuti naprijed.
Bacaju svoju snagu u bitku,
dolaze vrlo blizu ispostava radi
da bacaju svoje granate,
ali mitraljezi i minobacači pomesti ih kao pramenove slame.
24. lipnja pokušaj napada talijansko pješaštvo
uzalud slijede jedan drugoga.
Duceove trupe su iscrpljene.
Duž cijele linije fronta, Francuzi to iskorištavaju.
Što prije, napadaju svoje neprijatelje,
maltretirati ih, iznenaditi ih, protjerati ih ravno u njihov logor.
Skupite oružje!
U Queyrasu, aspirant Gheuri, intendant
i četiri alpska lovca, postići podvig
tijekom kojih zarobili su 52 Alpinija,
uključujući i kapetana i dva poručnika.
Hoćeš šešir?
Oh, prekrasan talijanski šešir.
sub !
Kakvo je stanje talijanskih trupa u zoru 24. lipnja?
U modricama su, jer su se potukli u teškom okruženju
s klimatskim uvjetima ekstremi, čak i ljeti.
Snijega još ima
i tisuće Talijana pate od ozeblina i oni stagniraju.
Francuzi se dobro brane, koji, osim toga, kako ne bi ništa pokvario,
dodaje strahovit udarac na moral Talijana.
Na strani Montona, na jugu,
gdje je malo manje planinsko, je li situacija ista?
Da, jer tamo, Francuzi imaju učinkovito i precizno topništvo.
Francuski su časnici pripremili prije rata.
Oni znaju smjerove napada Talijani i pucaju učinkovito.
Sprečava Talijane stvarno krenuti naprijed.
U Alpes-Maritimes,
neprijatelj je u kontaktu linije predstraža.
Ako su Talijani istočno od Montona,
njihova armatura ne može proći od strane nacionalnog
jer rad mosta Saint-Louis,
iako okružen nekoliko dana, uvijek im priječi put.
Otpor mosta Saint-Louis
sažima duh Francuza koji slijede moto tvrđavskih bojni:
“Ne prolazimo.”
Od početka ova predstraža opremljen protutenkovskom barijerom
i top 37 mm, odbio sve napade.
Navečer 22. lipnja, posada radiom čak se i pokvario.
Bili su odsječeni od ostatka svijeta.
Ipak, kao i svi njihovi drugovi, nastavili su borbu.
Talijani nisu napredovali samo nekoliko kilometara.
Laurent, tijekom primirja,
vojska Alpa Je li izvojevala veliku pobjedu?
Da, pobjednička je protiv Nijemaca i protiv Talijana.
Kako možemo objasniti uspjeh generala Olryja?
Francuska strana, prvo Alpe koje je teško prijeći.
Snijeg, hladnoća ometao Talijane.
Uspostavljeni utvrđeni položaji,
teren koji poznajemo, precizna artiljerija
čiji su planovi snimanja identificirani, plus alpske ili nealpske trupe,
koji se borio, koji se držao.
Na čelu, SES je usporio Talijane.
To je omogućilo pobjedu.
Postoje talijanske greške: nema pripreme, manjkava oprema,
nedostatak topništva, zračne potpore
i želju za napadom koji je bio ograničen.
Sve ovo čini francusku pobjedu. - Obrnuto, možemo li reći
da je alpski duh, planinski duh, pomogao ovoj vojsci Alpa?
Rukovoditelji Alpske vojske pridružit će se otporu
nakon primirja.
Nismo bolji od drugih, ali brdske trupe
prilično su začinjeni, i regrutirani lokalno.
- Upoznao sam starce koji su od svoj položaj, branili svoj dom.
Jasno je da su htjeli natjecati se i pobjeđivati.
Bili su pobjednici i nikada nije prihvatio poraz.
Neće prihvatiti niti talijanska ili njemačka okupacija,
pa će se većina pridružiti otporu i nastavit će rat do 1945.
Za njih se borba nastavlja? - nastavlja ona.
24. lipnja u ponoć god.
sporazumi o primirju stupiti na snagu.
Nijemci okupiraju sjeverno od razgraničenja.
Talijani koji su malo napredovali
u Francuskoj, zaplijeniti fortifikacijske linije
i neka strateška područja na granici.
Trupe Alpske vojske moraju povući se 50 km od neprijateljske linije.
francuski vojnici imaju 10 dana za evakuaciju.
Moraju se povući u slobodnu zonu.
U devet sati ujutro, ovog 25. lipnja 1940.
garnizon mosta Saint-Louis konačno napušta svoje utvrđeno skrovište.
Muškarci su prljavi, neobrijani, iscrpljeni kroz sate žestoke borbe.
Talijani su zapanjeni,
spontano, stoje na pozor.
Oficir, zatečen, šapće: "bilo ih je samo devet."
Alpinci nisu zarobljenici.
Oni se pridružuju svom redu svojim oružjem
nakon zaključavanja njihova nedodirljiva djela.
Kod srušene redute,
gdje je sve počelo, donosi se trobojnica.
Talijanski standard sada leti na utvrdi koja nije osvojena oružjem.
Francuski odred paradira uzdignute glave, stisnutih zuba.
Njihovi protivnici odajte im počasti.
Mala utjeha za tvrdoglave muškarce.
U deset dana borbe,
Talijani su izgubili 6000 ljudi, mrtvi, nestali, ozlijeđeni
ili zatvorenici.
Francuzi žale zbog 37 ubijenih a samo 62 ozlijeđena.
U Alpama, u lipnju 1940. dok se Francuska posvuda ruši,
da su razbijene vojske bježali,
alpske trupe nisu odustale od ničega,
ni zemlje ni časti.
U dnevnom redu od 26.06.1940.
General Olry piše:
“Kada prestanu neprijateljstva,
Zahvaljujem trupama Alpske vojske za njihov trud.
Svi su dali puno više
da mu je zapovijedala njegova stroga misija.
Svi su se držali protiv nadmoćnih snaga
čiji potisak bio ograničen, korak po korak.
Oni koji su ovo učinili imaju pravo biti ponosni na to. »