Front des Alpes, kesäkuu 1940.
Pian jotkut ranskalaiset sotilaat
kohtaa 300 000 italialaista.
Tietyillä aloilla, he taistelevat yksi kahdeksaa vastaan.
Kaikkialla Ranskassa, se on tappion surullinen spektaakkeli.
Hallitus pakeni Bordeaux'hun 14. kesäkuuta.
Samana päivänä, saksalaiset hyökkäsivät Pariisiin.
Tiet ovat täynnä pakolaisia ​​ja pakenevia joukkoja.
Myrsky leviää kuin tarttuva tauti.
Mussolini on varma voitostaan.
Miksi ranskalaiset taistelevatko he, jos kaikki olisi menetetty?
Miksi he kuolisivat, kun monet antautuvat saksalaisille?
Ducen väitteet ovat rajattomat.
Diktaattori kuitenkin on vakavasti erehtynyt.
Vaikka Ranska rappeutuu,
Kenraali Olry ja hänen miehensä, Alpeilla, pysyy suorana.
He jatkavat taistelua ja pärjää paremmin kuin vastustaa.
Kymmenen päivän taistelun aikana italialaiset menettävät yli 6000 miestä
kykenemättä tajuamaan tuuman Ranskan aluetta.
Melkein kaikkialla, Ranskan joukot työntävät heidät takaisin.
Hyökkäyksistä huolimatta
ja paine Saksalaiset panssarit ympäröivät heitä,
Alppien armeija saavuttaa mahtavan voiton.
Toimittaja ja historioitsija, halusin tiedä kuinka nämä miehet olivat voittaneet
aikana, jolloin kaikki oli romahtamassa heidän ympärilleen.
Keräsin todistuksia.
- Tapasin vanhimpia, jotka siitä lähtien asemaansa, puolustivat kotiaan.
Se on ilmeistä että he halusivat taistella ja voittaa.
Keräsin vihjeitä.
Ovatko nämä luodinreiät? - He työskentelivät kovasti sen eteen,
ja he eivät palanneet.
Etsintäni jälkiä vei minut erittäin korkealle.
Se on vähän kuin Peaksin päihtymys.
Elävän historian harrastajat loi minulle uudelleen taisteluolosuhteet.
Seurasin myös perillisiä Alppien joukot 1940,
poikkeuksellisia taistelijoita.
Enemmän kuin sotureita, vuoristolaisia.
He johdattivat minut maahansa,
ympäristö yhtä ylevää kuin ankaraa,
missä jokainen virhe palkkio maksetaan käteisellä.
Taistelupaikalla,
Yritin selvittää syitä voitosta, unohtuu liian nopeasti.
Sodan julistus
ilmoitettiin suurlähettiläille Iso-Britanniasta ja Ranskasta.
10. kesäkuuta 1940.
Italia julistaa sodan Ranskaan ja Englantiin.
Duce sanoi kenraaleilleen:
"Tarvitsen tuhansia kuolemia istumaan rauhan pöytään. »
Murhaava kyynisyys.
Ducen päässä on ajatus: miehittää Ranskan Alpeilta Rhôneen,
valloittaa Nizzan ja Marseillen tehdä niistä italialaisia ​​satamia.
Hänen ruokahalunsa näyttää kyltymättömältä, hänen liiallisia tavoitteitaan.
On sanottava, että kuukauden ajan liittolaisensa Adolf Hitlerin joukot
hypätä Ranskan tasangoilla.
Toukokuun puolivälissä saksalaiset laukaisivat hyökkäyksensä Alankomaihin,
Belgia ja Luxemburg.
Se on Blitzkrieg,
blitzkrieg, perustuu iskun voimasta ja nopeudesta,
täydellisen koordinaation ansiosta panssarin ja ilmailun välillä.
Rohkeudesta huolimatta ja ranskalaisten sotilaiden uhraukset,
yleisesikunta pysyi lukittuna
vanhoissa malleissa suuresta sodasta 1914-1918.
Mutta uusi juoksuhauta ei tapahtunut.
Toukokuun 11. päivänä vain kahdessa päivässä,
saksalaiset joukot ovat Ranskan rajalla.
Tappioiden jälkeen hollantilainen ja belgialainen,
osa ranskalais-brittiläisiä joukkoja alettiin Dunkerquessa,
joka osuu kesäkuun 4.
Kesäkuun 7. Ranskan rintama on lävistetty Sommella.
Saksalaiset ovat Seinen rannalla 9. kesäkuuta, Aisnessa 10. kesäkuuta.
He ylittivät Reinin kesäkuun 13. saavutti Dijonin ja Orléansin 17. kesäkuuta.
Cherbourg ja Brest saavutetaan 19. kesäkuuta.
Tänä päivänä Alppien puolustuslinja
on edelleen ehjä.
Sodan julistuksen yhteydessä Mussolini, 10. kesäkuuta keskiyöllä
ranskalaiset päättivät räjäyttää siltoja
sijaitsee polulla italialaiset hyökkääjät.
Viisikymmentäkolme tonnia räjähteitä teki sen mahdottomaksi
kaikki voimalliset hyökkäykset ja vihollisen panssaroituja ajoneuvoja.
Kutsuttiin evakuoimaan kylänsä,
monilla siviileillä ei ollut aikaa voittaa esteet.
Alppien armeija, komentaja kenraali Olry,
odottaa hyökkäystä italialaiset joukot.
Heillä on paljon tehtävää.
Meidän on taisteltava olosuhteissa kauhea ilmasto.
Vettä sataa, sataa lunta yli 2000 m.
Joinakin päivinä nauhoitamme lämpötila miinus 15 astetta.
Eric Challier on presidentti "Tempête sur les Alpes" -yhdistyksen jäsen,
ainoa uudelleen muodostava ryhmä uskollisesti menneiden alppijoukot.
Eric, kuinka monta miestä onko kenraali Olrylla?
Alppien armeija kesäkuussa 1940, sillä on noin 185 000 miestä,
mukaan lukien 85 000 miestä etulinjassa.
Tule, pakkaa selällesi!
Näillä mennään!
Miten näille miehille kävi jaetaanko ne maahan?
Korkeat vuoret kuuluu hiihtopartioille,
kesäkuussa 1940 niitä oli 96.
Ne pitävät yläosaa ja etsivät alavirran yksiköitä,
nimittäin joukot linnoitus ja tykistö.
Nämä joukot, onko tämä tykistö välttämätön?
Pitääkö hän Alppien lukot?
Kyllä, ja se on hän mikä vaikuttaa vahvasti
estämään italialaiset kesäkuussa 40.
Heidän mottonsa, kuten kaikkien joukkojen linnoituksen, oli "Emme ohita".
Mikä on toiminta-ala Ranskan joukot?
Alppien ketju.
Se ulottuu Haute-Savoiesta Mentonissa, Välimeren rannalla.
Tämä edustaa noin 400 km pitkä ja 150 km syvä.
Se on taistelu, joka tulee tapahtuu Alppien vuoristossa?
Hän tekee pohjimmiltaan tapahtuu vuoristoisilla alueilla.
Alppien rintama on jaettu kahteen vyöhykkeeseen.
Yksi Ubayen laakson pohjoispuolella on vain muutama passi kelvollinen kesällä:
Pikku Saint Bernard, Aostan laaksoon,
Mont-Cenis ja Montgenèvre joka johtaa Torinoon, Col de l'Archeen.
etelään, Alppien vuoristo on läpäisevämpi
ja laskeutuu vähitellen kohti Nizzaa.
Col de Tende päättyy, Italian puolella Cuneossa.
Ranskan järjestelmä on jaettu kolmeen linnoitettuun sektoriin
Alpes-Maritimesissa, Dauphiné ja Savoie.
Tämä on Alppien Maginot-linja.
1930-luvulta lähtien kohtaamaan kasvavat vaarat Euroopassa,
ranskalaiset päättivät linnoittaa
osa niiden rajoja pohjoisessa, idässä ja Alpeilla.
Tämä rivi bunkkereita kantaa alullepanijansa Maginot nimeä.
Alpeilla, siksi rakennettiin linnoituksia
aurinkoisina päivinä alkaen 1800-luvulta peräisin olevia linnoituksia
tai paikoissa strateginen erittäin korkealla.
Tavoitteena on leikata kirveitä vihollisen tunkeutuminen.
Haute Mauriennessa,
Turran linnake Huoneesta on näkymät Mont-Cenisin altaalle.
Laurent Demouzon, intohimoinen Alppien joukot, linnoitukset
ja Alppien taistelu, näitä aiheita koskevien teosten kirjoittaja,
päätti viedä minut sinne.
Olemme 2 482 metriä merenpinnan yläpuolella.
Täällä ollaan Turran linnakkeessa.
Se on vanha linnoitus.
Kyllä, se on vahva 1800-luvun lopulta.
Sitten se integroitiin Maginot-puolustuslinjalle?
Kyllä, kun rakensimme Maginot-linjalla, käytimme näitä linnoituksia.
He tulevat ja varustavat hieman vähemmän strategisia kohtia
kuin suuria töitä, mutta pidämme ne.
Mikä tämä rakennus on? - Tämä on joukkojen kasarmi.
Rakennettu tuolloin?
1901-1903, se on merkitty siihen.
Kuinka monta vuotta sen rakentamiseen? - Viisi vuotta.
Se on mitä? - Galleriat
pääsyn antaminen kalliokasematteille.
He kaivoivat vuoren esiin. - Kaivoimme sen.
Haukat, haukat, dynamiitti.
Metro.
Täällä, kuten monelle muut alppilinnoitukset,
ranskalaiset tekivät kovasti töitä asettaa suojattuja ampumapaikkoja,
kasematit, kattaa Italian rajan.
Tässä ne kirjaimellisesti ylitti vuoren puolelta toiselle,
kaivetaan kallioon, 30 m maan alla,
kalliolle asti näkymät hyökkäysreiteille.
Voivatko tykistökappaleet päästä sisään? - Kyllä, otimme heidät kasematteihin.
Sitä paitsi vuonna 40 yksi pysyy siellä pysyvästi
ja toinen sijoitetaan eri paikkoihin, tulee ulos, sisään jne.
He siirtävät niitä. - He siirtävät niitä.
Itse asiassa tiedämme hyvin Maginot-linja koillisesta,
mutta jätämme huomiotta että on olemassa todellinen Maginot-linja
joka rakennettiin tänne.
Kerro lisää.
Tämä rivi on osa yleisestä Maginot-ohjelmasta.
Ensimmäinen työ rakennettu, se on Rimplas,
Alpes-Maritimesissa vuonna 1931, ennen koillista.
Tämä linja on myös tärkeä kuin koillisessa.
Joten on olemassa Maginot-linja koko Alppien yli, yli 400 km…
Mont Blancista Välimerelle.
Mont Blancilla, ei, mutta ensimmäisistä laaksoista, kyllä.
Hän menee Korsikaan ja Tunisiassa Mareth-linjalla.
Vain, kesäkuun puolivälissä 1940
toinen Maginot-linja, että Pohjois- ja Itä-Ranskassa
otettu käänteisesti.
Loukussa, ranskalaiset yksiköt taisteli hyvin.
Saksalaiset löivät kovasti.
He pommittivat, luuttivat linnoitukset, lommottivat tornit,
lävisti panssarin, metsästi sotilaat kranaateilla, liekinheittimet.
He metsästivät niitä kuin rottia,
pakottaa miehistöt antautumaan ennen kuin tukehtuvat.
Jos vain La Fertén työ, Ardenneissa, tuhoutui,
kansan mielissä,
Maginot-nimi herättää silti julman huijauksen.
Tämä teräsbetoniseinä ei pysäyttänyt saksalaisia,
koska he iskivät muualle,
esteen ohittaminen pienentää sitä toisessa vaiheessa.
Mutta Alpeilla perustaminen Maginot'n teoksia on tutkittu hyvin.
Siellä oli todellinen asennusprosessi,
eli emme laita sattumalta, nämä teokset ja nämä linnoitukset?
Ei, meidän on lopetettava tunkeutumisen pääakselit.
Alsace-Lorraine on melko tasainen,
mutta tässä sinun on ohitettava solojen ja laaksojen läpi.
Joten, olemme menossa vahvista ensin näitä kohtia,
asettu sitten huipulle, missä vihollisella on vähän mahdollisuuksia ohittaa.
Joten on olemassa todellinen tapa järjestää puolustuslinjat vuoristossa?
Aiomme levittää puolustusta etuvartioineen rajalla,
jalkaväen kanssa, konekivääreillä,
ja takana meillä on tykistö
joka osaa ampua suojella muita.
Meillä jopa on kolmas rivi teoksia varmuuden vuoksi.
Se on todella kerroksellinen millefeuille.
Jokainen työ tuki toista.
Jos yksi bunkkereista olisi veden alla vastustamalla jalkaväkeä
muiden teosten kaanonit ampuivat suoraan häneen.
Tätä kutsutaan "hävittämiseksi".
Tykistötulit ylittyivät asennosta toiseen
tappavien vyöhykkeiden luominen vihollisen puolesta.
Tärkeimmät työt käsiteltiin pienimmistä aseistaan.
Omalta osaltaan
italialaisilla oli vuodesta 1937 alkaen aloitti alppivallin rakentamisen,
Vallo Alpino, jonka jalokivi oli Fort du Chaberton,
rakennettu vuonna 1901, yli 3100 metrin korkeudessa.
Ilmeisesti valloittamaton ja ranskalaisen tykistön koskematon,
hän oli aseistettu kahdeksan 149 mm tykkitornia
joka uhkasi Briançonin kaupunkia.
Tämä Alppien taistelu
myös julkistettiin kuin upea tykistön kaksintaistelu.
From sodan julistus kesäkuun 10.
Italian joukot odottavat käsky hyökätä Alpeille.
Alppien joukot ovat hyökkäyksen eturintamassa:
nämä ovat Alpinit, huopahattu yllään
takka- tai kotkan höyhenillä.
Mutta jopa heidän joukossaan olemme vihaisia hyökätä entisten aseveljien kimppuun
ensimmäisestä maailmansodasta.
Mussolini on kuitenkin varma hänen armeijansa vahvuudesta,
mutta onko hän todella oikeassa?
Intohimoinen historioitsija,
Jean-Baptiste on presidentti Plotone Avanti -yhdistyksen jäsen
joka rekonstruoi uskollisesti Italian vuoristojoukot.
Johannes Kastaja, kuinka monta italialaista on taistelun aattona?
Heillä on sata tuhansia miehiä, valmiina taistelemaan.
Sitä vastoin ranskalaisia ​​on vähemmän.
Lisäksi italialaiset sinulla on ilmailu, joka on edelleen ehjä,
toisin kuin ranskalaiset.
Numeerinen ylivoima on Italian puolella
ja Ranskan on pakko taistella harvempien miesten kanssa.
Ovatko nämä italialaiset hyviä sotilaita?
Kyllä, on olemassa synkkä legenda pelkurimaisen italialaisen sotilaan ympärillä.
Dohan kaltaisista tappioista huolimatta siellä oli hyviä yksiköitä
jotka ovat saavuttaneet hyökkäyksiä Italian historiassa.
Valitettavasti varusteet ei aina seuraa
ja heidän käskynsä ei välttämättä ole Euroopan paras,
joidenkin hyvin skleroottisten johtajien kanssa.
Kaikki tämä vaikuttaa heihin tornit sodan aikana.
Strategisesti Italia onko hän valmis hyökkäämään?
Ei, armeijan johtajat sanoivat Mussolinille, että he eivät olleet valmiita.
Heidän toimialaansa ei ole vielä tarpeeksi voimakas,
materiaali puuttuu, ja he valitsivat vuonna 1939
ei mennä sotaan, julistamalla sotaattomuus.
Lopulta he hyötyvät Ranskan tappiosta koillisessa,
saksalaisten kulkemisesta Belgian läpi, sotaan kesäkuussa 1940.
Tämä valinta kuitenkin osoittautuu erittäin vakavaksi Italialle.
Mussolini toivoo että saksalaiset etenevät
antaa hänen voittaa alueita ilman todellista taistelua,
eikä hän ole väärässä.
Kesäkuun puolivälissä, Ranska on veretön.
17. kesäkuuta klo 12
Marsalkka Pétain ilmoittaa radiossa että hän lahjoitti henkilönsä Ranskalle.
Tylsä sijoittaminen.
Näinä tuskallisina tunteina
Ajattelen onnettomia pakolaisia
jotka äärimmäisessä köyhyydessä
ristiin meidän tiemme.
ilmaisen heille myötätuntoni ja huoleni.
Se on raskas sydän jonka kerron sinulle tänään,
että taistelu on lopetettava.
otin yhteyttä tänä yönä vastustajalle
kysyä häneltä jos hän on valmis etsimään kanssani,
sotilaiden välillä,
taistelun jälkeen ja kunniaksi,
asettamisen keinot vihollisuuksien lopettaminen.
Jos pohjoiseen, vastustuksen henki näyttää murtuneen,
Alppien armeija on kaukana sanomatta viimeistä sanaansa.
Neutralointilaukaukseen.
Tässä ovat Alpit kotimaassaan.
He puolustavat perhettään.
50 asteen asennus,
heti valmis, ensimmäinen kuori, tulipalo!
Valmis! - Lähetä!
Mussolini oli Münchenissä 18. kesäkuuta.
Kaduilla, saksalaiset ovat hysteerisiä.
Heille sodan loppu on lähellä Pétainin aselepopyynnön jälkeen.
Le Duce, hän tulee viimeistelemään ylijäämät.
Hän vaatii Alpeja Rhôneen,
Savoie, Nizza, Korsika, Tunis ja Djibouti.
Mutta Hitler haluaa lopettaa sen maaseudun kanssa länteen.
Hän kieltäytyy sallimasta Ranskan jatkaa taistelu Englannin rinnalla.
Jos Mussolini haluaa alueita,
hänen joukkonsa joutuvat valloittaa ne asein.
Palasi Roomaan 19. kesäkuuta
Duce käskee yleinen hyökkäys 21. kesäkuuta.
Suunnitelma on yksinkertainen, Alppien kohokuvien sanelemana.
Kolme pääsuuntaa hyökkäykset suunnitellaan.
Operaatio B, pieni Saint Bernard, mennä ylös Isèren laaksoon
liittyä saksalaisiin jotka etenevät kohti Chambéryä.
Operaatio M, Col de Larche,
seurata Ubayen ja Durancen laaksot.
Operaatio R, Riviera,
osallistuu operaatioon M,
siirtymässä Nizzaa kohti ja Välimeren rannikolla.
Lopullinen tavoite M- ja R-operaatioista: Marseille.
Miten italialaiset kenraalit taisteltuaan Dolomiiteilla
asiantuntijoita vastaan vuoristotaistelussa,
tervetuloa Ducen hyökkäyskäsky?
He epäröivät, koska kokemuksestaan ​​huolimatta he tietävät, että ranskalaiset ovat valmiita,
että heillä on hyviä sotilaita, eikä anna sen tapahtua.
Sitten poistu Provencessa on vaikeaa,
Ranskan laivasto on siellä.
He eivät todellakaan pidä ajatus kuolla Alpeilla.
Lisäksi siellä asuville alpineille
heitä käsketään hyökkäämään serkut, tavallaan.
Kyllä, se on todellinen sydänsuru, perheet pysyvät yhteydessä
rajasta huolimatta perustettiin 1800-luvulla.
Lähetimme myös paljon sisilialaiset vastustamaan tätä.
Jotkut kirjailijat kuten Malaparte kirjoittaa tämän erittäin hyvin,
he tuntevat hyökkäävänsä heidän liittolaisiaan edellisestä sodasta.
On vielä hyökkäyssuunnitelma, joka on laadittu?
Kyllä, italialaiset kirjoittavat suunnittelee hypoteesien mukaan,
mutta nähdä ranskalaisten hyvin kiireisenä saksalaisten kanssa
joka lävisti heidät kesäkuussa 1940
ja luulevat voivansa lyödä kovasti suurella voimalla,
ja kukistaa ranskalaiset yhdellä toimella melko brutaalia, mutta tehokasta heidän mielestään.
Huonosti valmistautumisesta huolimatta
italialaiset joukot ovat suhteellisen tuoreita.
Ranskalaiset, he
ovat olleet valmiustilassa kymmenen päivää.
Niitä testataan enemmän, varsinkin kun sää on kamala.
Italian kenraali esikunta valmistautuu lähettää heille kevyitä panssaroituja ajoneuvoja,
kuten Ansaldo Fiat L3.
Kesäkuun 21. päivä alkaa ilmapommituksella
vanhasta Fort de la Redoute Ruinéesta
joka hallitsee 2460 metrin korkeudessa,
Pikku Saint Bernardin sola.
italialaiset joukot yrittää pakottaa kulkua.
Se on huono heille.
Ranskalaiset ottaa vastaan ​​pienet sarakkeet.
Sijaitsee alempana, mutta hyvin perillä,
Ranskalainen tykistö viihtyy hyvin.
Laukaukset tukkivat tien
ja kun italialaiset yritä ylivuoto hinnalla millä hyvänsä,
tarkkailijat huomaavat ne ja sataa simpukankuoria heidän päällensä.
Numero kuitenkin tulee toimia hyökkääjien hyväksi.
Italialaiset laivaavat miesten massat pakottaakseen tiensä läpi.
Pian, linnake on kokonaan ympäröity.
Varuskunnan miehet joutuvat eroon maailmasta.
Yksi heistä todisti
hänen koettelevista tunteistaan miniälleen, perintöoppaalle.
Gisèle, appisi, François Guède, oli täällä, Ruined Redoubtin linnakkeessa,
ja sinulla oli mahdollisuus hänen mukanaan.
Mitä hän kertoi sinulle? tästä taistelusta, hänen elämästään täällä?
Se oli ensimmäinen erittäin vahva henkilökohtainen kokemus,
koska se on kaunis tehtävä kuin puolustaa isäntään,
mutta myös iso kollektiivinen inhimillinen kokemus,
koska he olivat melko kokeneita vuorikiipeilijöitä,
erittäin rohkea, vapaaehtoista ja kannustavaa.
He olivat myös hyvin yhtenäisiä, koska he kokivat suuria pelkoja.
Yhdessä vaiheessa heidät ympäröitiin, ja hänellä oli, kuten hän sanoi,
pelko vatsassani, pelko joutua hyökätyksi kaikkialta,
sitten pelko ei enää toimiteta.
Sitten he kysyivät toisiaan paljon ystäviensä kohtalosta
puolustaa ympäröivää rajaa, koska heillä ei ollut uutisia.
Itse asiassa linnoitus oli eristetty. - Aivan.
Täysin eristetty.
Joten italialaiset eivät olleet kaukana ja oli ympäröinyt linnoituksen kokonaan.
Kyllä, he saapuivat jalkaan, kaatumassa alas tasolle
vastapäätä olevasta Mont Valaisanista,
ja ennen kaikkea heillä oli vaikutelma, että heitä oli tuhansia.
Joten he olivat todella, todella peloissaan.
He todella ajattelivat kun he kuolivat nähdessään
saapuvien ihmisten määrä.
Itse linnake oli italialaisten tulen alla?
Kyllä, koska he saapuivat kotelon juurella.
Joka tapauksessa, pääportti piti räjäyttää.
Se oli tärkein pääsy linnoitukseen, italialainen puoli.
Meillä on siis vaikutuksia pallot ovat edelleen hyvin silmiinpistäviä.
Katso. - Hämmästyttävää!
Ovatko nämä kaikki luodinreikiä? - Kyllä, he työskentelivät kovasti sen eteen.
Kyllä, se on hämmentynyt. - He eivät päässeet takaisin.
Siitä huolimatta? - Kyllä.
Muilla aloilla, ranskalaisten täytyy vetäytyä
ennen Italian hyökkäystä.
Silti he eivät luovuta
ja jopa mennä saavuttaa todellinen saavutus.
Kesäkuun 21. päivänä
ranskalaiset tykistömiehet lisäävät palkinto heidän listalleen,
linnoituslinjan jalokivi italialainen, taistelulaiva des Cimes,
italialainen Chabertonin linnoitus.
mennä sinne, Minun piti kiivetä gyrokoneeseen
yli 3000 metrin korkeudessa
ja löytää linnoitus, piilossa vuorten sokkeloon.
Todellinen seikkailu.
Vau!
Silmäni ovat sitä täynnä.
Se on vähän kuin Peaksin päihtymys.
Vuoret edessä, ovat noin 3000?
Niitä on 3000, kyllä, 2 800, 2 900.
Chabertonia etsimässä.
Kyllä.
Lennämme siis myös kohti Italian rajaa?
Kyllä. - Melkein tunnin lennon jälkeen
lentäjäni William Raffin,
saavuttaa saavutuksen johtaa meidät suoraan objektiiviin.
Linnoitus on siellä, naamioitunut Mont Chabertonin huipulla.
Visio tästä jättimäisestä rakennuksesta istutettu 3 185 metrin korkeuteen on ennenkuulumatonta.
Näemme kahdeksan tornia.
Vau, vau, vau!
Mahtavaa!
Joten tässä on tämä linnoitus, josta on tullut ranskalainen toisen maailmansodan lopussa.
Sen rakentamiseksi, 1900-luvun alussa,
vuori piti tasoittaa.
Titaanista työtä.
Hädin tuskin 14 km Briançonista, hän voisi pommittaa asemaa.
Taistelun alusta lähtien hän hyökkäsi ranskalaisten teosten kimppuun
ja jotkut kenttäparistot, ilman suurta tulosta,
mutta uhka on olemassa.
Italialaiset ajattelevat että vahva on saavuttamaton
ranskalaisen tykistön toimesta.
He ovat väärässä.
Ranskalaiset suuressa salassa,
ovat asentaneet, poissa näkyvistä, kaksi tykistön patteria
joka on jo osoittanut itsensä edellisen sodan aikana,
280 mm haupitsi, Schneider.
Päivän aikana 21. kesäkuuta
Luutnantti Miguet, tarkkailupisteen päällikkö,
antaa käskyn avata tuli.
Useiden yritysten jälkeen klo 17.15 laukaus maaliin
poistaa tornin numero 1 käytöstä.
Seuraavan puolen tunnin aikana torneissa 3, 4 ja 5 on vaikutusta.
Italialaiset eivät ymmärrä mistä heihin osuneet iskut tulevat.
He taistelevat takaisin tyhjyydessä.
Kello kahdeksan 21. kesäkuuta 1940,
italialaiset valittavat kuuden tornin menetys,
yhdeksän miestä tapettiin, noin viisikymmentä loukkaantuu.
Huippujen taistelulaiva on lopullisesti neutraloitu.
Takaisin Chabertonista,
Katson tätä kanavaa Alppien majesteettinen.
Huiput pysyvät lumipeitteisinä heinäkuun puolivälissä.
Kesäkuussa 1940 lunta satoi 2000 metrin korkeudessa.
On vaikea uskoa, että miehet taistelivat näissä olosuhteissa.
Mutta näin armeija teki Alppien ja erityisesti SES:n
Scout-hiihtäjäosastot.
Ne muodostavat shokkielementit,
alppiyksiköiden keihäänkärki.
Jokainen Alppien jalkaväkipataljoona
hänellä oli SES, komentaa nuori urheilukokki,
vuori hullu, koulutettu vuonna 1932 perustetussa koulussa,
sotakoulusta Chamonix'n korkeat vuoret.
Sen tehtävät ovat opetus alppiympäristön vuorilla,
kokeilu ja kehitys tekniset materiaalit, laitteet,
voimansiirto ja aseistus.
Kentällä tehty työ johtaa käsikirjojen kirjoittamiseen
mukaan lukien vuoristo ja vuorikiipeily armeija 1930-luvulla:
yhteenveto tieto vuoristoympäristön ominaisuudet,
kiertovälineitä talvella terveelliset elämäntavat korkeudessa,
kaikki oli siellä, laudoilla
sallii vuorikiipeilijät täydentämään teoreettista koulutustaan.
Vuori houkutteli hänen ensimmäiset seuraajansa.
Siitä tuli urheilua.
Tänään joukkojen varusteet vuoristo- ja alppimetsästäjät
on erittäin tekninen,
mutta miten oli materiaali mitä hiihtopartiolaiset käyttivät
noin 1940?
Tuolloin laitteet olivat alkeellisempi kuin nykyään,
kuin tämä kiipeilyvasara,
nämä pitonit, karabiinit, jääkirjeet,
mutta ne olivat olemassa, koska vuoristourheilu ennen sotaa
ovat jo mahdollistaneet luomisen tekniset laitteet.
Armeija siis käytti tätä siviilimateriaalia,
koska hänellä ei ollut niitä.
He ostivat urheiluliikkeistä.
Tämä tarkoittaa, että vuori oli jo huippulaji.
Kyllä, he olivat taitavia vuorikiipeilijöitä jotka jo tekivät niin.
Löydämme heidän joukostaan ​​mm. SES:ssä on paljon henkilökuntaa.
SES olivat mahtavia urheilijoita.
Rekrytoinnin aikana, suosimme ihmisiä
jotka harjoittivat vuoria siviilielämässä.
Miten taistelet vuorilla?
Selvittääkseni menin katsomaan
Alppien perillisistä 1940.
Näille eliittisotilaille, vuori on leikkipaikka,
kumppani, jonka sinun täytyy tuntea hyvin, houkutella, kohdata joskus.
Seitsemäs pataljoona alppimetsästäjistä Grenoblesta
kutsui minut tyypilliseen leikkaukseen, ryhmän johdolla.
Ne ovat vasemmalla, he ovat oikealla, verkossa, viimeinen, viimeinen.
Jos tekniset keinot ja logistiikka on modernisoitu,
ympäristö on sama.
Vuori otettavine soineen, sen jyrkät rinteet kiivetä nopeasti,
lyhyesti sanottuna sen rajoitukset.
Luutnantti johtaa tehtävää.
Ryhmän 12 tehtävä:
tunnistaa jäljen kohti solaa.
Siihen asti, luutnantti, teimme VAB:n, teimme tien,
teimme toimenpiteet jotka ovat sotilaiden menettelyjä,
tavallisia jalkaväkeä.
Mikä tekee perustavanlaatuinen ero
biffinin välissä, kuten jalkaväestä sanotaan,
ja alppimetsästäjä?
Jos otamme tämän esimerkin uudelleen kauluksen tunnistus,
keskimääräinen jalkaväki, esimerkiksi osastopäällikkö,
lähetystyön aikana,
näkee ympäröivät metsäalueet.
Hän asettaa tuen reunoihin, ja tunnistaa risteyksen.
aion opiskella alue kartallani,
ja näen huiput tämän solan ympärillä.
Päätän ensin ottamaan tämän kohokohdan.
Palataan melko tunnettuun periaatteeseen ja ehkä yksinkertaista
kuka pitää huiput, pidä sukat,
joten taistelun tavoitteena on saapua mahdollisimman nopeasti korkeuksiin.
Pidä korkeita,
meillä on etu viholliseen nähden kuka voisi vierailla meillä.
Eikö se tee alppimetsästäjästä vihdoinkin sotilas?
Onko vuorilla rajoituksia?
Kyllä, hän on erillään, eli sen on oltava maalaismainen
tai hyvin maalaismainen.
Tavoitteena on olla mukava, fyysisesti ja moraalisesti,
keskittyä taisteluun.
Mikä erottaa meidät 40 taistelua,
Tämä on laitteistomme.
Muuten meillä on sama käytäntö vuorelta,
tehdä siitä liittolaisemme ja käytä sitä hyödyksemme.
Se on näiden kokeneiden ranskalaisten edessä,
joka kesytti vuoren,
että italialaiset tapaavat jälleen rajaa ylitettäessä.
Miesten massat hyökkäämään Alpeille
älkää pelätkö näitä ranskalaisia valmis torjumaan hyökkääjän.
Tarentaisessa, Luutnantti Bulle tekee saavutuksen
mikä on merkittävä tosiasia Alppien taistelusta.
Laskeutumisen jälkeen kalliot yli 20 m,
hän menee asuntoon ja suihkuttaa konepistoolilla
vihollisen tiedusteluryhmä,
kun hänen avustajansa käyttää kiväärikranaatti.
Vihollinen ei ymmärrä mitä tapahtuu, se virtaa takaisin 800 m.
Ranskan torjumiseksi,
Italian yleisesikunta laskee hänen ilmailussaan.
Vain Ducen kenraalit näkee nopeasti
että he eivät hallitse taivasta.
Sumu tulee tielle suurin osa pommi-iskuista.
Ranskan ilmavoimat suorittavat tehtäviä sieppaus
nopean ja hermostuneen lentokoneen ansiosta, Dewoitine D520.
Kesäkuun alusta lähtien
ranskalaiset lentäjät tehnyt hyväksikäyttöjä.
Tämä on sotilaspäällikkö Le Gloanin tapaus.
Vaikka hänen koneensa ei ole valmis, hän hyppää toiseen,
hankkimatta laskuvarjoasi.
Hän lähtee lentoon kahden joukkuetoverinsa kanssa,
mutta huomaa olevansa yksin.
Kun hän laskeutuu uudelleen, puolen tunnin taistelun jälkeen
hän ampui alas viisi viholliskonetta,
ennennäkemätön saavutus ensimmäisestä maailmansodasta lähtien.
Italialaiset koneet ovat tyytyväisiä
joistakin tehtävistä vähäinen laajuus.
Italialaiset ovat ylittäneet rajan kesäkuun 21 päivästä alkaen
mutta ne eivät tunkeutuneet vain muutaman kilometrin.
Tarentaisessa, Ruined Redoubtin linnake on ympäröity.
Briançonnetissa, he saavat vähän alaa,
edistyneen viran menettämisestä huolimatta du Chenaillet.
Sama Queyrasissa ja Ubayessa,
missä etuasemat ovat yhteydessä vihollisesta, joka edistyy vain vähän.
Alpes-Maritimesissa, italialaiset ovat kaukana Nizzasta.
Tykin tulen alla vastuslinjalta,
he kamppailevat päästäkseen Mentoniin.
Niiden takana Colettan teoksia, Collet du Pilonista
ja Saint-Louis'n silta on edelleen pystyssä kuin piikkejä, jotka ovat juuttuneet heidän selkäänsä.
Kuinka ranskalaiset saattoivat kestää, lukittu näihin linnoituksia?
Saint-Gobainin teos, keskellä Maurienne,
on kunnostettu harrastajayhdistyksen toimesta.
Laurent Demouzon hyväksyttiin näyttämään minulle ympärilläni.
Tässä, Laurent, olemme Saint-Gobainin töissä.
Voiko sanoa, että se on tyypillinen teos Maginot des Alpes -linjasta?
Kyllä, ominaisuus tämän Alpine Maginot.
Millainen työ tämä on?
Se on sekatyötä, tykistö ja jalkaväki,
yksi ampumaan saapuvan vihollisen, toinen lähipuolustukseen.
Milloin se rakennettiin?
Vuodesta 1933 jopa 38 viimeistelyä varten.
Kuinka monta miestä siellä oli?
150: tykistö, insinöörit, jalkaväki.
Näytätkö minulle? - Mennään.
Elämme melkein keskiaikaa.
Melko massiivinen laskusilta. - Aika vaikuttavaa kyllä.
Onko nämä vallihautat siellä?
Se on timantti oja.
Tämä on estämään lähestyä linnoitusta
ja imevät betonilohkoja joka irtoaa,
jos vihollinen tulee osui julkisivuun.
Jotta vältytään konekivääreiltä? - Täysin.
Kuinka monta metriä galleriaa? - Kolmesataaviisikymmentä.
Se on silti kaunis työ.
Miten miehet elivät niin suljetussa tilassa?
Tekemällä kolme-kahdeksan:
1/3 taisteluasemissa,
1/3 työn johtamiseen ja 1/3 levossa.
Se on kuin veneessä.
Kutsumme sitä työryhmäksi, merimiehen termi.
He elivät ikään kuin he olisivat kyydissä.
Meillä on kaikki mukavuus, sähkö, lämmitys,
juoksevaa vettä, suihkut, wc:t.
Pystymme elämään itsenäisesti kolmen kuukauden ajan.
Se on todella vaikuttavaa, tuo käytävä.
Käytävä, se on selkäranka,
Myöhemmin se on lajiteltu.
Siellä on kaikki järjestetty. - Se ei ole sokkelo.
Tulemme aina takaisin keskuskäytävässä.
Kun ilma oli tukossa ampumisen takia...
miten he tekivät sen?
Kuinka monta metriä olemme maan alla? - Olemme 10-50 m.
Ilma ei ole tunkkainen, koska kävelemme ylipaineen alla.
Pumpataan ilmaa ulos, syljemme sen siellä,
siksi savut ei mahdu mukaan.
Miehet hengittävät hyvin.
Savun sattuessa on kaasunaamari, mutta se on sisätaistelun tapauksessa.
Tämä on konehuone kolmella moottorilla.
Toimiiko se koko ajan?
Sähkökatkon sattuessa, jos sinun täytyy olla itsenäinen,
moottorit ovat käynnissä helvetissä.
Olemme kuin sukellusveneessä.
Tai hävittäjä taistelupalikoilla kuin laivan tornit.
Millaisia ​​aseita täällä on?
Tykistöä varten, työn laastit.
Jalkaväelle, konekiväärit läheisessä puolustuksessa.
Se on työ joka on vahvasti aseistettu.
Hän on kaunis vauva.
Hän painaa painonsa - Se on sen arvoista.
Ovatko nämä kranaatit? - Kaksi laastia työstä.
Onko 81mm? - Kahdeksankymmentäyksi mm linnoitus.
Tuskin ymmärrän että täysin suljetussa ympäristössä,
on kaksi 81 mm kranaatit.
Kuinka palvelijat, ilman näkyvyyttä ulospäin,
voisi olla tehokasta?
Edessä, huipuilla,
meillä on tarkkailijoita kiikareilla tai kiikareilla,
jotka paikantavat vihollisen asemat.
Koordinaattien avulla he lähettävät ne PC:lle.
Tämän komentolähettimen ansiosta tietokone lähettää laukaisukoordinaatteja
ampujille joka ampuu italialaisia.
Korjaamme oikealle, vasemmalle, eteenpäin, taaksepäin.
Se on meritaistelu onnistuneella laukauksella.
Joten laukaukset oli asetettu valmiiksi?
Tiesivätkö ampujat mihin tähtää? - Kyllä, paljon ennen taisteluita
kauan ennen sotaa, kohdistamme kaiken
ampua yöllä, keskellä sumua,
kadonneella vuoristopolulla.
Yllätyivätkö italialaiset näistä laukauksista? - Iso yllätys.
Lisäksi ranskalainen tykistö, se on ehkä tarkin.
Kuinka kommunikoida ammuntalohkojen välillä yhdessä teoksessa?
Teokset kommunikoivat niiden välillä ja miten?
Teoksessa, teemme sen puhelimitse,
myös tilauslähettimellä.
Meillä on myös putkia jossa puhumme sisällä.
Tarvitset hyvän korvan!
Myöhemmin töiden välissä
radio, puhelin, optiset signaalit, optiset paikat,
voimme antaa merimerkkejä.
Onko se kuin morsekoodi? - Kyllä, lampulla.
Se on tekniikkaa edistyksen kärjessä tällä hetkellä?
Mielestäni Maginot-linja
keskittää osaamisen joka on valtava,
joka on ehkä linnoitus saavutetuin, mitä on koskaan ollut.
Kyllä, hyvin vastaanotettu, Välitän sen luutnantille.
Luutnanttini, vihollinen on 2200 kukkulalla.
Alpes-Maritimesin tykistömiehet tehdä paremmin kuin puolustaa itseään.
Aamulla 22. kesäkuuta he torjuvat italialaisen hyökkäyksen
sumussa ja sateessa.
Aloita ammunta heti!
Ladataan!
Panssaroitu juna Regia Marinasta, Italian kuninkaallinen laivasto,
ampuu 200 tykinlaukausta Cap Martinin työstä.
Pian puolenpäivän jälkeen hän tulee ulos tunnelista, mutta sitä ei voi enää laittaa akkutilaan.
Häntä lyötiin väkivaltaisesti kahdella 75 mm:n tykillä.
Kolme 152 mm kappaletta ovat poissa toiminnasta.
Italian armeijan ylpeys on lyijy siipiessään,
mutta tästä menestyksestä huolimatta ranskalaisilla on muita huolia.
Kesäkuun 22. päivänä kovien neuvottelujen jälkeen Rethondesissa,
aseleposopimus Ranska-Saksa on vihdoin allekirjoitettu.
Se ei ole tehokasta vasta kuusi
aselevon allekirjoittamisen jälkeen Ranskan ja Italian välillä.
Saksalaiset joukot voivat jatkaa heidän etenemisensä kohti etelää.
Kenraali Olry, Alppien komentaja,
lopeta vain puolustaminen Italian rajalla.
Hänen takanaan Panzers etenee Lyonissa julistettiin avoimeksi kaupungiksi.
Kaupunkia tarjotaan viholliselle ilman taistelua.
Jälleen, kaikki näyttää Alppien armeijaa vastaan.
Reitti pohjoisrintamalla ja aselevon allekirjoittaminen Rethondesissa
olemme lopettaneet paikallisviranomaisten pehmentämisen joka ei pyytänyt niin paljon.
Alppien armeijaa vastaan ​​hyökätään kahdelta puolelta,
koska kuudestoista panssarijoukot täytyy toimia
Grenoblessa ja Chambéryssä leikkaamaan eläkkeitä
Ranskalaiset elementit hyökkäsivät Italian joukkojen toimesta.
Nämä panssaroidut ja moottoroidut yksiköt suoritti kaksi blittiä
Puolassa ja Ranskassa.
He ovat nuoria ja kurinalaisia ​​miehiä, vakuuttuneita oikeasta syystään.
He ryntäävät Marnen rannoilta ilman vastustusta.
Heidän johtajansa strategia, Kenraali Erich Hoepner on tehokas.
Mies on ratsastaja.
Ryhmä A täytyy saavuttaa Annecy.
Ryhmä B tähtää Grenobleen.
Ryhmän C on varmistettava eteläpuolen kansi
operaatiot A ja B,
tulossa Isèren rajalle, Montélimarin pohjoispuolella.
Kenraali Olryn on kohdattava hyökätä saksalaisten joukkojen kimppuun.
Hän on täysin yksin.
Ranskan armeijan johtaja Kenraali Weygand on kaukana
ja huolissaan muiden ongelmien takia.
Alppien armeija ei ole osa esikunnan huolenaiheet.
Olry on täysin ilmainen tekemään päätöksensä.
Tämä autonomia antaa hänelle mahdollisuuden järjestää puolustustaan ​​parhaaksi katsomallaan tavalla.
estää saksalaiset, Olrylla on heterogeeninen kokoonpano
vanhoja reserviläisiä ja nuoria sotilaita.
Jotkut ovat innostuneita, toiset pettyneempiä.
On olemassa siirtomaajako joka toimi reservinä,
merimiehet Toulonista, tankit, jalkaväki perääntyi koillisesta.
Yleinen yhteenkuuluvuus jättää toivomisen varaa.
Kuitenkin 30 000 miestä muodostaen tämän voiman
on vastuussa pitämisestä kahdella peräkkäisellä puolustuslinjalla,
linja Isèrellä, linja Durancessa.
Lyonin tarjouksen jälkeen ranskalaisten toimesta,
saksalaiset vastarinnan jälkeen Senegalilaiset kiväärit Montluzinissa,
ylittää Rhônen.
Ranskan vetäytyminen Isèren departementissa.
Illalla 20. kesäkuuta kaikki sillat räjäytettiin paitsi Culhose,
joka sallii valtakunnan joukot uhkailla Chambéryä.
22.-24. kesäkuuta Alppien armeija vastustaa kaikkialla,
Aix-les-Bainsissa, Chambéry ja Voreppe,
missä ranskalaiset tykit estää pääsyn Grenobleen.
Kapteeni Debai palveli yli 20 vuotta vanha,
93. rykmentin sisällä vuoristotykistö,
joka oli etulinjassa Alppien taistelun aikana kesäkuussa 40.
Hän tietää kaikki yksityiskohdat tykistön kaksintaistelu Voreppen ympärillä.
Olemme Échaillonin nokassa, havaintopiste
joka mahdollisti pysäyttämisen Saksan etenemisestä.
Kesäkuun lopussa kapteeni saksalaiset saapuvat pohjoisesta.
Mikä voima kenraali Olrylla on? pysäyttämään saksalaiset täällä,
ympäri Voreppea?
Kenraali Olry, joka komensi Alppien puolustussektori,
yritti olla häviämättä italialaisia ​​päin olevalla rajalla.
Hän antoi mandaatin kenraali Cartierille
järjestämään puolustusta Voreppe-klusissa,
antamatta hänelle miehiä,
kun he olivat vastakkain italialaisten estämään.
Hän kysyy kenraali Cartierilta polttaa kaikenlaisilla puilla
estääkseen Saksan etenemisen sapöörien kanssa,
ilmatorjunta-aseet 25 tykkillään,
heidän konekiväärinsä, pioneerien kanssa,
kahaajia, tykistömiehiä.
Tykkimiehet tekivät käsillä olevin keinoin.
Meillä oli aivan alussa kahden 75 tykin akku
ja kaksi 65 vuoren akkua,
jotka asennettiin Vorepen sisäänkäynnillä.
Hän menee jopa Touloniin asti etsi merimiehiä
ja tuo ne esille laivaston tykeineen.
Pienelle anekdootille,
Laivaston tykit olivat veneissä,
mutta siellä ei ollut näköalaa eikä veneitä.
He tekivät betonialustat korjata aseen
taistelupaikoilla,
toivottavasti betoni kuivuu
ennen saksalaisia älä aloita hyökkäystään.
Ranskan joukot 23. kesäkuuta olivatpa ne kuinka erilaisia ​​tahansa,
pysäyttää ensimmäisen saksalaisen hyökkäyksen.
Mutta valtakunnan sotilaat tulevat takaisin hyökätä seuraavana päivänä, voimassa.
He eivät tiedä sitä yöllä, ranskalaiset ottamalla riskejä,
oli akku erinomainen pitkän kantaman tykki,
155 mm Grande Puissance Filloux.
Koko päivän
Échaillonin nokan tarkkailijat antaa ranskalaisten ampua maaliin.
Saksalaiset pysäytetään.
Heillä oli kaunis näköala tasangolla jalkojemme juurella.
Tämä toteutus Ranskan tykistö täällä, Voreppessa,
onko se menestys?
Onko saksalaiset pidätetty?
Se on täydellinen menestys ja suuri yllätys saksalaisille.
Lisäksi kenraali Marchand, joka komensi tykistöä,
sanoi vähän sanaa
että ranskalainen tykistö on palannut taisteluun kuin murtovarkaat.
Tämä saattaa tuntua hieman yllättävältä ilmaisuna,
mutta hän tarkoitti että tämä raskas tykistö
oli saapunut täysin harkinnan mukaan,
kenenkään tietämättä.
Tykistö otettiin käyttöön yöllä,
sateessa, tulessa.
Voreppen puolustajat eivät olleet tietoisia takana olevien kappaleiden saapumisesta,
siksi kuoret lentävät Vorepen yli saksalaisia ​​kohtaan, yllätti heidät.
Alppien armeijan takaosa pelastuivatko täältä?
Takaosat pelastettiin täällä, Voreppessa.
Sen lisäksi historioitsijat sanovat
että koko tämä alue Grenoble pysyi vapaana
antoi meille mahdollisuuden vähentää sotilasvarusteiden miehille.
Näin vältyttiin monilta vangeilta.
Ketään ei vangittu saksalaisten toimesta.
Sitten tuli vastarinnan siemen
joka ilmestyi, koska ymmärrämme
että tahdolla, organisaatio, keino,
saksalainen pidätettiin.
23. kesäkuuta lähellä Roomaa Ranskan täysivaltaiset edustajat otetaan vastaan
klo 19.30 päästäksesi aselepoehdot,
jonka pitäisi tulla voimaan 24. kesäkuuta keskiyöllä.
Italialaiset etsivät edelleen edistyä Alpeilla.
Koko edessä, skenaario toistaa itseään.
Italialaisilla on alle 24 tuntia mennä eteenpäin.
He heittävät voimansa taisteluun,
tulevat hyvin lähelle etuvartio toimii
heittämään kranaattejaan,
vaan konekiväärit ja kranaatit lakaise ne pois kuin olkiviipaleet.
24. kesäkuuta yritti hyökkäystä italialainen jalkaväki
seuraavat toisiaan turhaan.
Ducen joukot ovat lopussa.
Koko etulinjaa pitkin, ranskalaiset käyttävät sitä hyväkseen.
Mahdollisimman pian, he hyökkäävät vihollistensa kimppuun,
häiritä heitä, yllätä heidät, karkottaa heidät suoraan heidän leiriinsä.
Kerää aseet!
Queyrasissa pyrkivä Gheuri, kvartaalimestari
ja neljä alppimetsästäjää, saavuttaa saavutus
jonka aikana he ottavat 52 Alpinin vankia,
kapteeni mukaan lukien ja kaksi luutnanttia.
Haluatko hatun?
Oi, kaunis italialainen hattu.
la !
Mikä on Italian joukkojen tila kesäkuun 24. päivän aamulla?
He ovat mustelmia, koska he taistelivat vaikeassa ympäristössä
ilmasto-olosuhteiden kanssa äärimmäisyyksiin, jopa kesällä.
Lunta on vielä
ja tuhansia italialaisia kärsivät paleltumasta ja ne pysähtyvät.
Ranskalaiset puolustavat itseään hyvin, joka lisäksi, jotta se ei pilaa mitään,
lisää kauhean iskun italialaisten moraaliin.
Montonin puolella, etelässä,
missä se on vähän vähemmän vuoristoinen, onko tilanne sama?
Kyllä, koska siellä, ranskalaiset on tehokas ja tarkka tykistö.
Ranskalaiset upseerit valmistautuivat ennen sotaa.
He tietävät hyökkäysakselit Italialaiset ja ampua tehokkaasti.
Se estää italialaisia mennä todella eteenpäin.
Alpes-Maritimesissa,
vihollinen on yhteydessä etuvartioiden rivistä.
Jos italialaiset ovat Montonin itäpuolella,
niiden vahvistus ei voi mennä läpi kansallisen toimesta
koska Saint-Louis'n sillan työ,
vaikka ympärillä useita päiviä, aina estää tiensä.
Saint-Louis'n sillan vastarinta
tiivistää seuraavien ranskalaisten hengen linnoituspataljoonien tunnuslause:
"Emme ohita."
Alusta alkaen tämä etuvartio varustettu panssarintorjuntaesteellä
ja 37 mm tykki, torjui kaikki hyökkäykset.
Illalla 22. kesäkuuta miehistön radio jopa hajosi.
Heidät erotettiin muusta maailmasta.
Kuitenkin, kuten kaikki heidän toverinsa, he jatkoivat taistelua.
Italialaiset eivät ole edenneet vain muutaman kilometrin.
Laurent, aselevon aikana,
Alppien armeija Voittiko hän suuren voiton?
Kyllä, hän on voittaja saksalaisia ​​ja italialaisia ​​vastaan.
Miten voimme selittää kenraali Olryn menestys?
Ranskan puoli, ensin Alpit joita on vaikea ylittää.
Lumi, kylmä esti italialaisia.
Perustettu linnoitettu asema,
maasto jonka tunnemme, tarkka tykistö
joiden ampumasuunnitelmat on tunnistettu, sekä alppi- tai ei-alppijoukot,
joka taisteli, joka piti kiinni.
eturintamassa, SES hidasti italialaisia.
Se mahdollisti voiton.
On italialaisia ​​virheitä: ei valmistelua, puutteelliset varusteet,
tykistön, ilmatuen puute
ja halu hyökätä joka oli rajoitettu.
Kaikki tämä takaa Ranskan voiton. - Päinvastoin, voimmeko sanoa
että alppihenki, vuoristohenki, auttoi tätä Alppien armeijaa?
Alppien armeijan johtajat liittyy vastarintaan
aselevon jälkeen.
Emme ole muita parempia, vaan vuoristojoukot
ovat melko maustettuja, ja rekrytoidaan paikallisesti.
- Tapasin vanhimpia, jotka siitä lähtien asemaansa, puolustivat kotiaan.
On selvää, että he halusivat kilpaile ja voita.
He olivat voittajia eikä koskaan hyväksynyt tappiota.
He eivät hyväksy eikä Italian tai Saksan miehitys,
joten enemmistö liittyy vastarinnasta ja jatkaa sotaa vuoteen 1945 asti.
Jatkuuko taistelu heidän puolestaan? - Hän jatkaa.
24. kesäkuuta keskiyöllä
aseleposopimukset astua voimaan.
Saksalaiset miehittää rajauksen pohjoispuolella.
Italialaiset, jotka ovat edistyneet vain vähän
Ranskassa, takavarikoida linnoituslinjasta
ja joillakin strategisilla aloilla rajalla.
Alppien armeijan joukkojen täytyy vetäytyä 50 km vihollislinjasta.
ranskalaiset sotilaat on 10 päivää aikaa evakuoida.
Heidän täytyy vetäytyä vapaalle alueelle.
Kello yhdeksän aamulla, tänä 25. kesäkuuta 1940,
Saint Louisin sillan varuskunta vihdoin jättää linnoitettu piilopaikkansa.
Miehet ovat likaisia, karvaamattomia, uupuneita tuntien kovan taistelun läpi.
Italialaiset ovat hämmästyneitä,
spontaanisti, ne kiinnittävät huomiota.
Upseeri hämmästyneenä kuiskaa: "heitä oli vain yhdeksän."
Alpit eivät ole vankeja.
He liittyvät linjaansa aseillaan
lukituksen jälkeen heidän loukkaamattomia töitään.
Ruined Redoubtissa,
mistä kaikki alkoi, kolmivärinen lippu tuodaan.
Italialainen standardi toimii nyt linnoituksella, jota ei ole valloitettu asein.
Ranskan joukko paraateissa pää pystyssä, hampaat purissa.
Heidän vastustajansa maksaa heille kunnianosoitukset.
Pieni lohdutus itsepäisille miehille.
Kymmenen päivän taistelussa
italialaiset menettivät 6000 miestä, kuollut, kadonnut, loukkaantunut
tai vankeja.
Ranskalaiset pahoittelevat 37 kuollutta ja vain 62 loukkaantui.
Alpeilla kesäkuussa 1940 kun Ranska romahtaa kaikkialla,
että syrjäytetyt armeijat pakenivat,
Alppien joukot eivät ole luopuneet mistään,
ei maata eikä kunniaa.
Agendassa päivätty 26. kesäkuuta 1940,
Kenraali Olry kirjoittaa:
"Kun vihollisuudet loppuvat,
Kiitän joukkoja Alppien armeijan ponnisteluistaan.
Kaikki antoivat paljon enemmän
että hänen tiukka tehtävänsä käski häntä.
Kaikki pitivät kiinni ylivoimaisia ​​voimia vastaan
jonka työntövoima oli rajoitettu, askel askeleelta.
Ne, jotka tekivät tämän on oikeus olla ylpeä siitä. »