Верден, 21. фебруар 1916. године.
Овде почиње најиконичнија битка
Првог светског рата.
У срцу једне од зима најоштрији у региону,
немачки генералштаб спрема да покрене велики напад
у долини Меаса.
По наређењима генерала фон Фалкенхајна,
начелник генералштаба царске војске,
Немци су одлучни да искористи сву разорну моћ
њихове тешке артиљерије
да удави француске редове под поплавом ватре.
Шта ће остати од згњечених крзнених животиња? овом кишом граната свих калибара?
Ништа, надају се немачки војници
који ће се лансирати у пејзаж потпуно разорена.
Нису потпуно погрешни!
У одређеним секторима, главне патроле ће прећи
први редови а да то ни не схватају.
Неће више бити линија фронта.
Међутим, 12. јула 1916. год.
после више од четири месеца жестоке борбе,
Генерал фон Фалкенхајн ​​је дужан суочити се са чињеницама.
Никада неће узети Верден.
Још горе, у јесен, француске трупе ће се повратити
део изгубљеног тла на почетку битке,
постепено расте њихови противници
ка њиховој почетној позицији.
После 300 дана, 300 ноћи борбе и 300.000 мртвих,
борбе се смањују на Верденском фронту.
Шта се дешавало у првим месецима ове офанзиве?
Како објаснити њен неуспех, упркос вишак средстава имплементиран?
Новинар и историчар, Желео сам да знам
шта се заиста догодило на Верденском фронту 1916.
Сакупио сам сведочанства.
Живимо у хладноћи, блато и влага.
Живимо са гамадима, живимо са пацовима живимо са вашкама.
Сакупио сам трагове.
Ту се боримо углавном нар.
Страствени људи живе историје ме је поново створио
услове борбе.
Дешифровао сам једну од најдужих и најразорније битке
Великог рата.
У колективним сећањима,
ова дантеска битка постао симбол.
Боље од обичне војничке славе,
то је један од темељних митова наше националне историје.
Они који су то доживели памтиће то још као пакао Вердена.
понедељак, 21. фебруар 1916. год. седам сати ујутру,
све артиљеријске батерије Немци су на позицији.
За 15 минута, они ће сипати огњену поплаву
на француским линијама.
Дивизијски јуришни таласи лидери су спремни за полетање.
Вођа немачке војске, фон Фалкенхајна, решено
да удари брзо и снажно.
У Француској, од почетка 1915.
фронт је стабилизован на линији од 700 километара,
од Северног мора до Швајцарске,
пролазећи кроз Ниеупорт, Цомпиегне, Ремс, Верден и регион Нанци.
Савезници нису успели да се пробију у Артоа и Шампањи.
Они још сањају о форсирању непријатељске линије бацањем
велика офанзива.
потпуковник Реми Порте је саветник за историју
и референт за историју за војску.
Мој пуковниче, шта је стратешка ситуација у фебруару 1916.
уочи Верденске битке?
Испоставило се да је 1915. година прилично повољно за Немачку.
На западном фронту,
успели су да блокирају, да зауставе
две двоструке офанзиве француско-британски
у Артоа и Шампањи у пролеће и јесен.
На источном фронту, против Русије, успели су да се одгурну
скоро 300 километара војске цара
и да окупира руску Пољску.
Према југу, на Балкану, у јесен сатрли Србију.
Они окупирају Србију.
Када се година заврши,
Немачка је и даље у повољној ситуацији
и Фалкенхајна који је у то време начелник генералштаба, мисли
са којим може да се окрене веће снаге на западу
да добије одлуку.
до тамо, све офанзиве су биле
посебно похлепан за мушкарце.
Како ће Фалкенхајн ​​то урадити?
да обезбеди да покрене ову офанзиву
а то није месара?
Са обе стране француске стране како на немачкој страни, постепено,
од 1914-1915,
и постао је огроман 1916. то је артиљерија која преузима предност.
То је артиљерија која практично постаје краљица оружја.
У Фалкенхајновом уму, као његови генерали,
масовно запошљавање, налет артиљерије, дозволиће
да потпуно смрви Француска одбрана
а њихова пешадија може тада напредовати без превеликих потешкоћа.
Зар се не ради о том тренутку? промена доктрине?
Индустријализација рата? - Није нагла промена.
То је еволуција током месеци, али је фундаментални развој.
То је еволуција изузетно важно,
који доноси, на тлу, тоне, тоне старог метала,
гранате, муниција, челик.
Замењујемо људске сандуке артиљеријском муницијом.
На француској страни, 21. фебруара год.
сви се спремају да преживим кишни дан.
као и обично, ноћ је била ледена.
Кад се пробудиш, прсти су ти утрнули, шупља лица
и тела залеђена од хладноће.
Међутим, све ово је ништа у поређењу са апокалипсе која чека крзнене.
У овом тренутку, шта је брига,
великог комшилука генерал на челу са Жофром?
У претходном децембру, Јоффре се окупио око њега
представницима свих савезничких војски
и пристали су да лансирају, почетком 1916. г.
концентричне офанзиве против Немачке.
Од јануара 1916. год.
велики комшилук француски општи радови
у све тешњој сарадњи са својим британским колегом
да припреми офанзиву јула на Соми.
Јоффреова брига стога не пролази посебно у Вердену.
Не, она уопште неће ићи у Верден.
Поготово што су Немци у јануару покренути диверзионе офанзиве
на различитим секторима фронта
и да је Верден од јесени 1914. год.
релативно мирно подручје.
У зиму 1915-1916. Фалкенхајн ​​жели да то оконча.
Жели да избегне гушење чинећи рат веома неодрживим
за Енглезе, које сматра као главног непријатеља Немачке.
Немачки врховни командант одлучује за интензивирање подморничког ратовања.
Његове подморнице су немилосрдне.
Нападају једни друге за снабдевање конвоја,
затим на све бродове вијоре савезничку заставу.
Има за циљ да нанесе пораз за Французе
такав да би Француска била дужна прихватити компромисни мир,
тиме обавезујући Енглеску,
који не могу сами да ратују на континенту, да оконча сукоб.
Неколико недеља,
немачки генералштабови раде на неколико хипотеза.
Коначно, Крајем децембра 1915.
одлука је донета, то ће бити Верден.
Верден је инсталиран на истуреном делу опкољени са свих страна.
Меаза компликује одбрану сектора,
али је цитадела окружена појас тврђаве укључујући Доуаумонт,
Ваук и Соувилле.
Од уништења тврђава у Лијежу,
Намур и Маубеуге немачким хаубицама,
француски командант сматра да је бескорисно да мобилише депое и трупе
у изолованим упоришта.
Неки канони напора Вердена су стога повучени
од лета 1915.
Са своје стране, Кајзерове трупе потпуно поверење у власт
њихове артиљерије,
а нарочито њиховог огромног топа и тешког минобацача,
укључујући чувену Велику Берту, способан да пошаље гранату од 800 килограма,
укључујући 140 килограма експлозивних пуњења,
удаљено више од девет километара.
Одлучан да се држи на освојену земљу,
Немци не штеде на средства.
Поставили су положаје веома добро постављене одбране.
Немачки ров је дубок,
често бетониран и ишаран митраљеским гнездима.
Огромне жичане мреже бодљикава жица штити околину.
У случају бомбардовања, војници склониште у Столен,
дубока склоништа.
Донесе се текућа вода до другог реда
кроз цеви дубоко закопан.
Ако је подручје најближе борбама предмет сваке пажње,
инфраструктура која се налази одмах на задњој користи
најбољи објекти.
У региону Верден, сет зграда је стигла до нас,
Ово је Цамп Маргуерре.
Родом из региона Верден, ентузијаста историје
и водич за наслеђе у градској туристичкој канцеларији,
Макиме Басцхиротто добро зна најтајнија места битке.
Максиме, још увек је невероватно пронаћи структуре
у овако густој шуми.
Апсолутно!
Французи, када су стигли 1918, после примирја,
они су имали иста реакција као и ти.
Мислили су у почетку у црно село.
Чак су га тако и назвали мислећи да су то староседеоци
који су били у овим зградама, у облику колибе или традиционална станишта.
Немци су градили сву структуру коју имамо овде?
Да, направили су право мало село са различитим типовима барака.
Неки који су били добро углачани, други који су били мање.
Био је то експериментални камп у којој су тестирали свој бетон,
различите врсте оплата, за смештај
између 2.500 и 3.000 људи.
Много је варирао.
Дошло је до обрта што је рађено између јединица.
Колико нас је километара од фронта Верден?
Удаљени смо двадесетак километара са фронта почетком 1916. године.
Ево, циљ за Немце, требало је да остане под окриљем шума.
Шума је била тако густа као што је данас.
Били смо под заклоном ваздушно извиђање.
Било је немогуће рећи да на овом месту,
немачке трупе били окупљени тамо
да би да припреми офанзиву.
Кад помислимо у кантону, у војсци,
видимо прилично трезвене зграде.
Ова кућа се осећа као да је скоро сеоска кућа.
Да, то је била воља Немаца,
да могу тачно да представе традиционална немачка породична кућа,
висинска карта како кажу.
Невоље су морале који су овде били стационирани могли осетити
код њих, као код куће.
Зато је био тако префињен
а које смо акцентовали на детаље и удобност.
На пример, код твојих ногу, имате остатке цветних кутија.
Стварно смо били у декорацији, у чистој извештачености.
Изнад крова, нпр. постоје лажни димњаци,
нема дома, ни огњишта унутра.
Требало је бити у стању да представља цивилно станиште, чисто цивилно.
Изнад прозора се налазе фронтони са уметнутим каменчићима.
Затим и на централном фронтону.
Свуда имате фризове.
Чак и унутра су заиста били до уређења ентеријера
са фрескама.
Фреске који су и данас видљиви.
Који су опстали после једног века. - У потпуности !
Постоји хармонија у кривинама што је импресивно.
За војне зграде, Ово уопште није репрезентативно.
То је изузетно.
Овај камп је заиста...
Камп је био структуриран као и село?
Није тако анархично.
Заиста постоји систем плочица, бетон који укршта село
а који такође раздваја, дакле, извесне касарне резервисане за официре
а други резервисани за трупе.
А она зграда тамо позади?
То је мала посебност кампа.
И овде налазимо ова страна расејаности, задовољства.
Ево, ово је оно што смо звали казино.
Била је просторија за пројекције,
нека врста биоскопа за трупе, тако да се могу забавити.
Одмах поред, нека врста деликатесе, нека врста војног дома
у којој се могло добити по мало свега што ти треба
да побољша свој обични.
Дописница, претпостављам. - То је то,
или дуван, прехрамбени производи
који би могао напунити вреће
а самим тим и побољшати мало свакодневног живота.
По мом мишљењу, ово је специфичност немачки да има кантоне
како добро обезбеђено, тако и добро организовано.
Немци су заиста у одрживости.
Циљ је да се успоставите одрживо на територији,
да граде док Французи, остајемо у ратној перспективи
кретања, тако да ћемо заиста бити на ефемернијим стварима.
На фронту напада на Меасу, од села Брабанта до села Орнес,
вођа 5. немачке армије сакупила три армијска корпуса.
Шест дивизија на првој линији, две дивизије у другом реду.
Насупрот, две дивизије 30. француског корпуса.
Немци се спремају применити разорну стратегију:
троммелфеуер, поплава ватре.
Топови не пуцају у салве, али континуирано у секторима
и идентификовани циљеви.
Ово гранатирање је веома ефикасно
да уништи сву одбрану непријатеља.
Немачки топници нешто да уради.
Биће више од 2.200 комада стављен на располагање њима
у овом делу чела.
Хиљаду двеста двадесет и пет комада артиљерије, укључујући 542 тешке хаубице,
13 хаубица Крупп 420 милиметара,
17 хаубица Шкода 305 милиметара,
два комада морнарице од 380 милиметара и 2.500,00 граната.
21. фебруара 1916. у трајању од девет сати, Граната немачких топника
француске линије преко широког сектора 12 километара и четири дубине.
Бомбардовање је тако интензивно
да се његов одјек чује чак у Вогезима, удаљеним 150 километара.
Враћајући се из посматрачке мисије,
француски авијатичари су формални,
фронта више нема него трака дима,
непрекидна ватрена линија.
Чим започну операције,
град Верден је тешко погођен,
посебно базилика и епископски двор.
Максим, можемо ли замислити моћ
прелиминарно бомбардовање Немци на Вердену
и бомбардовање који се догодио накнадно,
током 300 дана битке?
Да, у смислу бројева, битка код Вердуна,
током 300 дана колико је трајало, то је скоро 60 милиона граната
сваког калибра који ће пасти на француским позицијама
а такође и на град Верден, који ће бити уништен за 50 одсто.
Посебно, у овом дворишту епископске палате,
прва шкољка од 1.400 комада Немачка артиљерија ће се срушити
у дворишту и штете фасада, иза нас тамо,
као и кровови.
Верден ће имати користи помоћ после рата,
за обнову оштећених објеката, а посебно дуж Меаса.
Део платформи ћемо преименовати на кеју Меаса у Лондону,
због британског финансирања за реконструкцију.
Друге локације у граду су биле такође погођена?
Да, посебно капела Бувигниер,
укључујући и звоник, а зграда и даље постоји,
били тешко погођени.
Још увек можемо да видимо утицаје по мало свуда по фасади.
У Вердуну је било веома насилно, ова бомбардовања
су оштетили добар део града.
оборени немачки авиони балоне и имају контролу над небом,
што француску артиљерију чини слепом и готово неспособан да делује ефикасно.
За неколико недеља,
Немци ће искористити њихове ваздушне надмоћи.
Имају авион посебно ефикасан и брз,
тхе Фоккер.
Са своје стране, Французи користе мање ефикасан авион,
тхе Ниеупорт.
На почетку рата,
француски Рејмон Соније и Ролан Гарос су се развили
први митраљез способан да пуца кроз лопатице пропелера.
Међутим, овај уређај се брзо опоравља од Немаца, који су га унапредили.
Они такође дефинишу стратегију коришћења уређаја.
У неким областима,
они ће засићити небо да забрани приступ Французима.
са обе стране,
најбољи борбени пилоти, асови, истичу се
и почаствовани су од стране штампе,
посебно извесни Херман Геринг,
будући послушник Адолфа Хитлера.
У 16.30 часова 21. фебруара 1916. године.
прве патроле Немци почињу да напредују.
Укупно, рачунамо више од 90.000 Немаца
против мање од 30.000 Француза на фронту од седам до осам километара.
Опремљени су савременом опремом, носите челични шлем, Стахлхелм,
и застрашујуће оружје које се користи од лета 1915. да очисти непријатељске ровове,
бацач пламена.
На фронту Меаса, од села Брабанта до села Орнес,
једна од првих препрека Немаца је дрво држало
од 1.300 ловаца пешке од пуковника Емила Дријана,
шуме Цауреса.
Јуришне трупе Немци иду у напад.
Стижу до прве линије Француски, разбијен артиљеријом.
Међутим, напредак је тежак. јер је поплава челика пробила земљу.
Сви оријентири су избрисани.
Немци се инфилтрирају између молова отпора,
али напредују спорије од очекиваног.
Невероватна ствар, упркос бијесу бомбардовања,
крзнени су још ту.
Излазе из рупа од граната, успоставити контакт са комшијом,
организују се са официром, преживели подофицир, да се одупре
и држи земљу.
У шуми Цаурес,
1300 људи 56. и 59. батаљона
ловци пешице потпуковника Дријанта одупрети.
Они се сами суочавају две немачке дивизије.
У 17.15 остало их је само 400.
Ову ручку поцинковао њихов вођа преживјелих контранапад.
Боис дес Цаурес је још увек у њиховим рукама.
Дан изгледа изгубљен за Немце.
Увече 21. фебруара после девет часова разбијајући француске линије
артиљеријом,
Немци су заузели Хаумонт Воод а северно од Боис дес Цаурес.
Напредовали су само километар на фронту широком пет километара.
Очекивани напредак се није догодио.
Следећег дана, 22. фебруара, то је општи напад.
Јуришне колоне Немци свуда ударају.
То је масакр.
Французи се боре понекад један до десет.
Али невероватна ствар,
у узнемиреним положајима уз гранате, преживели поново излазе на површину.
Земља је изорана, нестабилна и опасна.
Војници морају избегавати препреке.
Немачка колона може да се успори од неколико крзнених људи са
гранатама или од стране слуге ефикасан митраљез,
Хотцхкисс, надимак млин за кафу поред поилуса.
У Боис дес Цаурес ловци су изгубили 80 одсто њихове радне снаге.
Њихов вођа, пуковник Дриант, преминуо око 16 часова.
али 110 преживелих успети да се повуче.
Ове борбе које се множе у свим секторима
фронта напада ће дозволити француској врховној команди да транспортује
прва појачања постављен на неколико дана
између Вердена и Бар-ле-Дука.
Увече 24. фебруара г.
Французи су потиснути назад на њиховој трећој линији.
Борбе бесне, али већ
стиже прва појачања постепено.
Батаљони су лансирани у растопљеном вулкану.
Ова појачања морају блокирати било које немачко проширење.
Време је, јер уздрмали су се француски ровови
до првих дана офанзиве.
Систем ровова је сет комплекс борбених позиција,
чекања, релативног одмора и осе мање или више заштићене комуникације.
Од напред-назад, три линије сукцесивни су теоретски распоређени,
сваки састављен од два или три отприлике паралелна рова.
Испред прве линије,
неколико метара дубине, Роле бодљикаве жице су распоређене.
У првом реду, где треба паркирати
да је минимум војника распоређен ватрених положаја и основних склоништа.
У другом реду станите прве јединице за узбуну
одмах контрирати и нешто дубља склоништа.
На трећем реду, налазимо станице прве помоћи,
прве позиције командовања,
прве резерве,
првих артиљеријских оруђа.
Ови различити елементи су ојачани по повезаним митраљеским позицијама
између њих цевима перпендикуларна комуникација.
Од сада циљ 5. немачке армије постаје јасније.
Генерал Фалкенхајн ​​жели да узме утврде које покривају север Вердена.
У његовом нишану, Доуаумонт,
чије би узимање дало мелем на срца његових људи.
Дограђено из друге половине 19. века,
тврђава Доуаумонт је модернизована,
али 1915.
највећи део артиљерије и мушкарци су стога уклоњени
дела.
Међутим, његова доминантна ситуација северно од Вердена у ствари
стратешки положај.
Јарак, контра-бекство са решетке и околни зид штите
околина унутрашње касарне.
На сваком углу, комади може се поставити артиљерија,
а посебно топова од 75 милиметара.
На касарни дозвољавају куле за смештај митраљеза
па чак и топ од 155 милиметара.
Уређене су различите опсерваторије, омогућавајући вам да видите непријатеља како долази.
коначно, тврђава Доуаумонт је добро сакривена,
јер савршено интегрисана конфигурацији пејзажа.
Цео дан 25. фебруара
Немци су покренули бројне офанзиве у областима близу тврђаве.
17 сати, удаљени су само 700 метара.
Они још увек не знају да су јаки брани само 58 француских војника.
Затим напредују до бодљикаве жице, отвори пробој
и сиђи у јарак користећи стабла дрвећа.
Видећи куле празне тврђаве, не пуцати,
улазе у зграду.
Излазећи у централно двориште, падају на шаку
француски војници, ненаоружан и потпуно запањен.
Посао је сада у рукама Немаца.
Увече више Ту је дошло 300 војника да се насели.
Форт Доуаумонт је пао практично без борбе
за само два сата.
Тужна вест је брзо стигла у Верден.
Максиме, каква је клима? у Вердену приликом заузимања тврђаве?
То је паника.
На немачкој страни почињу звона да звони по свим селима
и одатле,
Француска пропаганда ће покушати да мало умањим чињенице,
или чак покушати да их ућуткају у потпуности.
Од овог датума, 25. фебруара 1916. год.
Французима ће остати само једно на уму: поново заузети Форт Доуаумонт.
До 24. октобра и његовог наставка, биће више покушаја
да покушам да очистим ову тврђаву, будући да чини основу
суштинско полазиште да настави офанзиву.
Од 25. фебруара 1916. год. немачко напредовање је сада
пет до седам километара.
Кајзерове трупе држе једна од петљи Меза
и Форт Доуаумонт.
Да заштитим цитаделу Верден, Французи се држе две тврђаве.
Тхиаумонт и Ваук.
Прва фаза битка је завршена.
Упркос заробљавању Доуаумонта,
Генералу Фалкенхајну је супротстављено по цену страшних губитака.
за пет дана, умрло 25.000 Француза,
повређен или нестао.
Неке пешадијске дивизије Французи изгубили више од 60%
њихове радне снаге.
Ситуација је озбиљна.
Генерал Жоф је тада уложио жалбу генералу Филипу Петену.
Када генерал Петен узме команда овог 25. фебруара 1916. год.
француска војска је у тешкој ситуацији,
али Немци нису пробили.
Хоће ли Петен успети? да поправи ситуацију
и да ојача морал својих трупа?
Филип Петен је први пешадијски официр,
оближњи пуковник пензионисања на почетку рата.
Он ће реорганизовати француске линије.
Али да би се фронт одржао,
треба га напунити горивом трајно.
Генерал Петен је тада започео рад фараонима у циљу модернизације
систем за допуну горива постављен пре његовог именовања.
Верден опслужује само пруга уског колосека
и једноставан пут кривудави одељењски пут.
Сваки дан, тоне камења
а затрпавање се доноси на овом путу да га одржава у добром стању.
Саобраћајни прописи је драконски.
Забрањено паркирање,
возила у квару су одмах гурнути у ровове.
Вожња се мора извршити браник на браник.
Проток се не сме прекидати под било каквим околностима.
Рачунамо камион сваких 14 секунди и за неколико месеци,
два милиона полуса ће се задужити овим путем до фронта.
Ова пупчана врпца ће постати свети пут
испод пера националистичког писца Мориса Бареса.
По снопу од 30,
користе хиљаде возила сваки дан осовина Бар-ле-Дук-Верден.
У марту 1916. год.
две трећине камиона француске војске су запослени
у овом сектору.
Међу њима, најснажнији и најпознатији који ће остати у служби
до 1932,
тхе Берлиет.
Сапери 5. инжињеријског пука развијају и унапређују уски колосек
малог Меусиана и изнад свега успети подвиг градње за три месеца
нова линија пруга стандардног колосека.
Војска користи локомотиве, долазе кола и вагони
из целе Француске.
патерналистички и ауторитарни, има надимак Прецис-ле-Сец,
Генерал Петен је већ репутација да су релативно штедљиви
живота његових људи.
прагматичан,
посебно је свестан мршавих ресурса француске пешадије.
Уз сагласност ГКГ, главни штаб,
који редовно подиже свеже поделе на мрежи,
усваја једноставан принцип, али ефикасан,
окретница.
Крзнени пролазе два дана на линији фронта,
затим два дана у другом
и коначно, пре два дана.
Ова ротација је апсолутно неопходна,
јер услови живота у рововима су нехумани.
Анри Десбордес је председник удружења живе историје,
Онај длакави са Марне.
Хенри, су ровови Француски су такође добро успостављени
него немачки ровови?
Француски ровови нису није тако добро утврђен
него немачки ровови, Серж, једноставно
Од, у француском патриотском духу,
битно је хајде да поново освојимо ову земљу
које смо изгубили на почетку сукоба,
током битке на Марни и до првог ратног неуспеха.
Дакле, циљ је да идемо напред, за разлику од Немаца који,
када смо се стабилизовали и прошли на рат за положаје, одлучили
да учврсте свој ров и остани на месту.
У самом сектору Верден причај, како су ровови?
У сектору Верден, ровови још увек нису много разрађени.
Напротив, посећујемо различита места, на мање-више велике трупе.
Објекти нису на нивоу стандарда.
Они повезују тврђаве.
Ослањамо се на јаке, који су поред тога огољени
много у људима и опреми.
Биће све грубљи, још непрактичније
због тешких бомбардовања и први напади битке.
Шта су тачно, под овим бомбардовањем,
Услови живота поилу и немачког војника,
у рововима?
Услови живота тог времена,
у логору као у другом су одвратни,
какви могу бити током целог рата.
Живимо у блату, живимо у хладноћи, у влази.
Живимо са гамадима, живимо са пацовима, са вашкама.
Живимо у недостатку свега.
Живимо у недостатку нормирање воде.
Живимо у недостатку унос хране
који врло често Не стиже или стиже хладно.
Живимо у недостатку контакта такође делимично људским,
чак и ако другарство дође да узме важно место.
Оно о чему ми причаш је више о преживљавању него о животу.
Како су крзнени то урадили? опстати у таквим условима?
Мислим да не бисмо могли одговори за њих,
али још увек постоји прилично јак ментални део.
Такође је било сва патриотска индоктринација
што је учињено од много раније, и пре овог рата,
и са огорчењима 1870. године.
Овај патриотизам.
Критикујемо немачки у лице,
баш као што то може и Немац према Французима.
Други део је такође ипак не одустајемо
другарица из суседства.
Ми смо пријатељи.
На почетку смо отишли у овом духу...
Залажемо се за Француску,
али и држимо за суседног пријатеља.
Још увек постоје везе са задњим или постоји офсет?
Постоји овај занимљив део, парадокс са позадином.
Длакави је необичан у односу на позадину.
Задњи део игнорише живот длакавог и длакавог више не препознаје
живот иза.
Сви француски војници оштро осетити
провалију која се проширила са онима позади.
Сви ови цивили који не желе ни видети ни чути њихову патњу.
Војник који се враћа о дозволи у Паризу написаној 1916:
„Никад не бисте веровали да смо у рату.
Што дуже траје, више се забављају.
Осветљене продавнице, врхунски аутомобили, шик жене са малим шеширима,
велике гроздове, пиринач у праху, муфови и мали пси,
и заседе са лепим јакнама од финог платна, уклопљене панталоне
и жуте ствари много сјајнији од наших официра.
Тужан повратак са одсуства.
Дозволе не би требало да буду.
Повратак у живот који би требало да буде наш живот.
Живот који бисмо требали заборавивши заувек,
живот се вратио за неколико сати
и која нам оставља ужасну ноћна мора која се зове бубашваба.
То је радост која нестаје, енергија поништена, живот без наде."
Ипак, задњи део пружа све неопходне залихе
на опстанак трупа.
Задњи део ће га обезбедити све што му треба у рову,
све што је потребно, укључујући важне залихе
као што је оно што зовемо пинард,
дакле вино, које је било важан део у то време и који се знатно повећао.
Дуван је такође важан.
Многи ће се ставити да пушим да убијем време
а такође и сакрити, нажалост, веома тешки мириси ровова.
Онда долази пошта такође, преписка.
Биће милиони писама размењене током сукоба.
Ово је стварно оно што мушкарце држи на окупу.
Ово је мала веза са позадином и породицама.
Живот Поилу, на крају виси о концу.
Можемо то сумирати овако.
Генерал Петен то зна ако жели да се ефикасно супротстави,
треба да зна најмањи покрети непријатеља.
Дана 28. фебруара 1916. год.
добацује команданту 5. ваздушне армије:
"Склони ме с неба, слеп сам."
Долазе из свих сектора фронта, познати или анонимни пилоти јато
према области Верден.
Ескадриле француског лова имају приоритет
дозволити другима авијатичари и посматрачи
да би могао извести генералштаб.
Међу најпознатијим,
Навара побеђује надимак Сентинел од Вердуна.
Време усамљене борбе Небески витезови завршавају.
Све више и више, пилоти лете заједно,
у формацији, поду и надморској висини.
Њихов једноставан изглед даје морал међу крзненим.
Сведочи војник Луис.
Када није могао да нађе игру,
Поручник Наварре није желео да је његов лет бескорисан.
На повратку је ишао да угости оне крзнене који је чамио у рововима.
Имао је прави култ за њих.
Кад бисмо га питали зашто није издржао не рачунајући ове победе,
једноставно је одговорио: „Да ли момци доле то раде?
Не.
Хоћу ли бити више од њих?
Кад се вратио са крстарења, свидело му се да им дају састанке.
Уложио је сву своју душу у то, прибегавши до пуног спектра његове виртуозности,
да покаже овим напаћеним људима да је мислио њима и да је покушавао да им одврати пажњу.
Од 21. фебруара год. престолонаследникове трупе су напредовале
осам километара и држите се линија која иде од Вацхераувилле-а
до Ваук-девант-Дамлоуп преко Цоте ду Поивре и Форт Доуаумонт.
Француска артиљерија их води на задатак са ових положаја на левој обали
а Немци поново крећу у офанзиву
да ухвати линију висине ду Морт Хомме и брдо 304.
У јуну, на инсистирање начелника штаба
5. немачке армије,
војници поново преузимају иницијативу према тврђави Во
на десној страни.
немачки артиљеријски чекићи без заустављања француских линија.
Осамдесет посто губитака су због ове поплаве гвожђа и ватре.
Од марта 1916. год.
читаве области претварају се у пустињу.
Нема више дрвећа, више траве, више птица.
Крајње поље, огромно гробље на отвореном
где су сахрањена тела стално су скрнављени.
Војник Луис Корти 30. пешадијског пука сведочи:
"Је падала киша а блато је захватило читав крај.
Човек који је тражио заклон се бацио у цреву и блато се подигло
до појаса.
Он тражи помоћ.
Два мушкарца су издржала њихова пушка, али је оклизнула и брзо,
поново су заузели своје место у колони која пролази у близини,
глув на молбе заглављеног човека који тоне без помоћи.
Зато што умиремо од блата као меци.
Рањеници се гутају у овој издајничкој мочвари.
Ево, блато нас опседа.
Клизаво и течно блато, ужасно Меусијско блато, подигнуто, згажено,
спаковане стотинама хиљада људи, коњи, аутомобили.
Море жутог блата који продире до коже.
Успела је да се оклизне испод дасака и ћебади.
Живимо под блатом.
Свуда видимо блато, и лешеви, лешеви,
и још блата, и више лешева.
Научили смо да живимо у земљи пре смрти“.
Откако је преузео команду,
Петен тражи појачање поред генерала Жофра,
али командант има друге бриге,
спрема велику офанзиву од Соме.
до маја,
стиже појачање ипак масовно.
У свакој породици у Француској, мит је у покрету.
Верденски сектор је имао 150.000 крзнених у фебруару 1916.
У априлу их има 525.000.
Нажалост, јесте понекад млади људи зову,
сувише млад за суочавање пакао рата.
Длакави Францк Рои 266. пешадијског пука потврђује:
„У редовима младих има одељења 16 и 17 премлади
да издржи таква искушења.
Када лидери обиђу, стиже да нађу посматраче како спавају,
чак и када падне снег.
Ту су, напола покривени снега, пола загушено
а ипак чврсто спава“.
У априлу и мају 1916. фронт се померао благо на обе стране због
наизменичног напада и контранапад.
Петен даје глас, покушава да подстакне своје трупе.
Он пише наређење дана који ће остати славан.
Девети април је дан славна за наше оружје.
Бесни напади војника престолонаследника сви су били сломљени.
Пешадије, артиљерци, сапери, авијатичари су се такмичили у јунаштву.
Немци ће напасти вероватно још увек.
Нека сви раде и гледају да постигне исти успех као јуче.
Храброст, имаћемо их.
Потребна је храброст.
Длакавац на две количине на мрежи у Вердуну је поилу повређен или мртав.
Капетан Лисабон 154. пука пешадија се сећа:
„Код мојих ногу, наредник коју не препознајем,
сломљена кичма, виче да више не осећа ноге
и не престаје своју жалосну жалбу.
„Капетане, докрајчите ме!
Позајми ми свој пиштољ.'
Био сам горе 13. априла са три поручника,
два ађутанта и 200 људи.
Враћам се доле 26. априла, рањен са ађутантом и 53 војника“.
Између 26. фебруара и 30. априла 1916. год. Француски губици су били знатни.
58.000 повређених и 49.000 мртвих.
На фронту Верден, вол и оставку комбинују
да се војницима омогући да се издрже.
длакави Јеан Меуниер,
војник 174. пука пешадије, сведочи:
„Ставамо у ред, негде између Доуаумонта и Ваука, 26. априла.
Мој први утисак је био то укућани су нам уступили место
са жељом и ентузијазмом.
Ево дијалога који је почео са длакавом коју сам покупио:
'Да ли је подручје лоше?
Стари мој, да, срање.
Где су Швабе?
Стари мој, они су испред,
онда бежи одатле!”
Дана 25. фебруара 1916. год.
утврђење Доуаумонт је пало у рукама Немаца.
Од тада француска врховна команда никада није престао да покушава да га врати,
али Петен има јаке резерве.
Он оцењује да тренутак није идеалан, да недостају средства
и да ова противофанзива мора бити припремљен веома педантно.
У Паризу, председник Републике,
Рејмон Поенкаре, далеко реалности фронта, не разуме
зашто су површине заузете непријатељу су тако сићушни.
На његово инсистирање,
предвиђена је контраофанзива за 22 мај.
Жртва његове отворености, Генерал Петен је смењен
1. маја и одмах именован вођа групе армија Центар.
Генерал Нивелле га замењује, и одмах упита генерала Мангина
и њене колонијалне трупе да поврати Дуаумонт од Немаца.
Тврђава је већ више од сенке самог себе.
Чини се да је рад нивелисан за вишеструких бомбардовања које је претрпео.
С неба, није ништа више од гомиле рушевина,
обичан замак од песка погажени од деце.
Између 18. и 24. маја 1916. год.
покушај три француске дивизије да заузму тврђаву, узалуд.
Борбе, још једном, су ужасни.
Немци су сумњали да је контраофанзива била
у припреми за.
Ојачали су своју одбрану.
Француске трупе су се окупиле био у великој мери потцењен,
недовољна артиљеријска припрема.
Од 18. или 24. маја год. да врати Доуаумонт,
5. пешад генерала Мангина изгубио
130 официра и 5.507 људи,
или половина своје радне снаге.
Готово је, за сада, са надама поновно заузимање Форт Доуаумонта.
Французи морају сада покушавају да одрже своју позицију
и сачувати утврђена дела још увек у њиховом поседу.
Они су у праву.
Фалкенхајн ​​и даље гледа на тврђави Во,
источно од верденског фронта.
јуна 1916. Немци су знали да ће се покренути велика офанзива
северније на Соми,
и треба да добију брзо успех.
5. армија креће у напад на фронту од пет километара,
између обале бибера и Ваук-девант-Дамлоуп.
Циљеви: заузети тврђаве Во,
из Тхиаумонта, из Фроидетерреа и Соувилле који чине
последња баријера одбрану пред Верденом.
Саграђена у истом периоду да је тврђава Доуаумонт, крајем 19. века,
тврђава Во је скромније величине.
Дизајн ове тврђаве је једноставан.
Штити ров и околни зид унутрашње касарне.
У центру дворишта је опсерваторија и купола која дозвољава
за смештај топа од 75 милиметара.
Две друге опсерваторије распоређени су са стране.
Улаз у тврђаву је делом који се налази на југу.
Какви су били услови за живот? од 400 поила који су били затворени
овде, у Форт Вауку?
Ући ћемо одмах у кутији за таблете и објаснићу ти.
Да ли је то цхамберие?
То је цхамберие.
Овде спавамо четворо у кревету.
Метални кревети овде нису били не у Форт Вауку.
У то време имали смо дрвене колибе, дакле много рудиментарнији,
са једноставном пултом, стога врло мало удобности живота.
Око тебе, видиш да су зидови још побељени.
Било је топло млеко бактерицид који је четкан
на зидовима тако да елиминише неке од штеточина.
Као што сада можете да осетите, температура је веома хладна.
Ето, ми смо на 10, 11 степени.
на хладноћи смо, ми смо у влази
са инфилтрацијом воде који почињу да се појављују,
сада доста мање, али било их је.
Заиста јесмо на врло приближну удобност.
То је рудиментарно.
У погледу залиха на водостају су опкољени.
Да ли имају контакте са спољним светом?
Тешко је то учинити.
Исечени су од првог дана, 1916.
Командант гарнизона процењује да има довољно воде
да траје око 15 дана.
Авај, под бомбардовањем, бетонски резервоари ће попуцати
и сва вода ће исцурити.
Што ће гарнизону одузети воду последњих дана опсаде.
Ово је оно што, чини се, биће кобно за овај гарнизон.
Када се заиста одиграва заузимање Форт Ваука
и под којим околностима?
Ето ти ми то реци резервоари су напукли.
Било је велико бомбардовање.
То су људи који су исковани немачком артиљеријом?
Нећемо их пустити уопште.
То ће рећи да је 1. јуна 1916. год. Немци се приближавају
у малим групама из предграђа Форт де Во,
који је већ оштећен бомбардовањем.
Ујутру 1. јуна, постоји бомбардовање.
Тврђава је потпуно нападнута гранатама свих калибара.
Момци унутра бацају се уза зидове.
Бомбардовање ће успети да пукне и изнад свега,
да отварају пукотине у каси.
У ствари, ово су одбрана ровова који ће бити потпуно отворен
и, нажалост, то ће отићи
ниша за нападаче да уђе у галерије.
Успеће да се врате, у северозападном сандуку
а у североисточном сандуку видећете,
борбени услови су били апсолутно ужасно.
Идемо!
Видиш мало штета од 380 граната.
Они су полетели огроман део свода.
Међутим, овде је свод бетониран.
Иронија је у томе Французи су узели
доста рушевина да би се после забарикадирали.
Ево га мало у утроби тврђаве.
Стварно почињемо да крене према борбеним блоковима,
Ако желиш.
Ето, заиста смо на местима који је први страдао,
бомбардовања.
Све је ужа и ужа.
Видећете да се то заиста наставља до двадесет метара.
Постаје још мањи да достигне 80 центиметара ширине,
висока око 90.
Ово су трагови...
То су ударци метака и гелера.
Хоћеш да те узмем за руку? - Да, желим, молим те.
Тешка мрежа!
ХВАЛА.
Пази на главу!
Ево га заиста подручје где смо се борили.
Ту смо у срцу са борбене галерије.
Све на зидовима, Ово су трагови удара.
Ово су утицаји. - Борили смо се до сада.
Борили смо се до сада.
Омча се стеже.
Пажња!
То је импресивно.
Овде видите целу димензију о насиљу борби
када видиш три галеријске тестове.
Видите, на левој страни имате ефекат експлозије дефлаграције.
Веома је импресивно.
Боримо се у мраку у овим ходницима.
Потпуни мрак, пошто је првобитно осветљење,
то се ради са системом ацетиленске лампе, свеће.
Борбе ће створити много прашина, пуно дима,
атмосфера ће постати тежа
и биће практично немогуће осветлити дело.
Да, слепо се боримо.
Ту ћемо изронити на степеницама.
Степенице који пролазе испод јарка.
Пазите, има доста рушевина.
Ово су заиста борбе пацова.
То је то.
На крају ових отприлике 40 корака,
имате ширину 80 центиметара и висине 90.
Јесу ли Немци тако стигли?
Да, они су први дошли тим путем.
Ово је североисточни сандук Форт Ваука.
Провалије који су отворени дозволио им, у ствари,
да се постепено уводе унутар галерије.
Одмах, Французи, очигледно су одмах реаговали.
На неким местима су се забарикадирали овог спуста, доле, горе,
а они ће покушати да се издрже до ових неколико врећа на земљи које блокирају
пролаз и покушај да бацају гранате.
Трошкови пушке су незамисливи.
Из близине замислите његов ефекат.
Може се окренути веома добар против стрелца.
Тамо се боримо само гранатама и са бацачима пламена.
Бацач пламена је пламена течност, лансирана дугачка двадесетак метара.
То је права пећ.
Пламен брише галерије, па момци унутра су угљенисани.
Колико ће Немци ставити време да се може уложити у тврђаву?
Седам дана непрекидно, Немци нападају ноћу и дању.
Они заиста поново почињу борбе.
Француски дефанзивци нису апсолутно ни секунде сна,
секунду предаха.
Атмосфера је такође веома тешка.
Све је под притиском.
Мало је ваздуха.
Сва вентилација је урађена намерно залогај
за спречавање Немци уводе гас.
Нашли су други излаз.
Поред ових борби гранатама,
такође ћемо суочени са гасом.
Ето, замислите десетоструки ефекат који може имати
у тако скученим просторима.
Како се то на крају завршава?
Ћемо стићи, од 4. или 5. јуна 1916. год.
на неку врсту статуса куо и у том тренутку,
обавјештавају Французи да су им залихе воде све мање
и чак су практично нула.
Ту се дешава нешто страшно, јер је француска војска принуђена
да пије мокраћу, за неке.
Одатле настају озбиљни проблеми од дизентерије у редовима.
Ово такође много утиче на морал.
Не можемо да спавамо, у влази смо.
Ходамо у урину и фецесу.
Ово су заиста грозни услови, онога што нам се јавља.
Тако присиљен да се преда.
Авај, исход ове страшне опсаде, то је француска предаја.
Укратко, командант гарнизона, Ренал, који је већ прилично стар,
али који је заиста водио своје људе даље од њихове жртве, узимаће
ову изузетно озбиљну одлуку да се преда јер, чини се,
резерве воде више нису довољни.
У овом тренутку, Француске трупе испоручују
тврђаву Немцима
после седам дана борбе непрекидно, дању и ноћу.
Од сада, Немци су веома близу Вердена,
од којих могу да виде куле катедрале.
начелник штаба де Фалкенхајн ​​успева да га наговори
та победа му је на дохват руке и да се мора покренути коначни јуриш.
Али по коју цену?
На обе стране, људски губици су знатни.
Пејзажи су заувек промењени.
Одређена села, заузета и поново заробљена од 15 пута, једноставно су изгребани
из менија.
Налази се у близини Вердена, Орне је једно од девет села
из региона проглашен мртвим за Француску.
Потпуно уништен ратом, испразнили своје популације,
неће бити обновљена после рата.
Градоначелник, којег именује жупан
и комисија општински управни, одржава
ова уклета места сећања од духова Великог рата,
истински неми сведоци неизмерности губитке изазване овим сукобом.
Немачка војска креће напред као парни ваљак.
Сва средства су добра, бацачи пламена и хемијско оружје,
укључујући фосгенске шкољке.
18. јуна год.
сектор Цоте де Флеури је насилно бомбардован,
70.000 Немаца чека расипање гасова за лансирање.
23. јуна остварен је циљ:
кајзерове трупе више нису само неколико километара од Вердена.
Осим што ће доћи догађај пореметити Фалкенхајнове планове
и промени судбину битке.
француско-британска офанзива, тражи Јоффре
и припремио Фоцх, коначно почиње
1. јула у Соми.
Британци и Французи ће покушати да пробије немачке линије
на фронту од 45 километара,
у троуглу између градова Алберта, Перона и Бапома.
1. јула 1916. после недељу дана артиљеријске припреме
током које су британске пушке испалити више од 1.700.000 граната,
савезничке снаге јуре напред.
То је покољ.
Кад би немачке линије биле узнемирен,
подземна бетонска склоништа, склоништа војници Кајзера, су нетакнути.
Када олуја прође,
чекају нападаче иза својих митраљеза.
30.000 људи спада у шест првих минута битке.
Међутим, у француском сектору, операције иду боље.
За 10 дана,
француска Шеста армија направила 12.000 затвореника.
На фронту од 20 километара,
крзнени су напредовали понекад и десет километара
у немачком одбрамбеном систему.
То је највећи војни успех Французи од битке на Марни
а овај успех ће имати скоро непосредна последица.
Прво се повлачи тринаест дивизија из сектора Меза
да стигнем до Соме.
Укупно,
биће најмање 35 дивизија, бројне артиљеријске батерије
и неколико у борби прекаљене немачке ескадриле
који се преносе из Вердена.
Заузимање цитаделе Мезе више није приоритет.
Упркос свему, 11. јула 1916. год. Фалкенхајн ​​одобрава завршну офанзиву.
Он хоће по сваку цену срушити тврђаву Сувил.
После три дана артиљеријска припрема,
11. јула 1916. у 4.30 часова Немачке трупе нападају.
Форт Соувилле није онда ништа више од гомиле рушевина.
Ујутру 12. јула г.
прилазе Немци контрафоре рада.
Стотину њих чак и снађе да се учврсти на надградњи
пре него што су га браниоци потиснули.
Истог дана, у 21.30 ч.
утврда је очишћена а Немци се повлаче.
Жале због значајних губитака.
Морају да се држе тога сада на одбрамбени став.
Овај последњи напад је још један неуспех.
За француски народ, приближава се време поновног освајања.
Стижу појачања да ухвати изгубљено тло.
Осам дивизија је послато на предњој.
Први циљ је обавезан за све, то је поновно заузимање Форт Доуаумонта.
мој пуковниче, како се одвија фаза реконквисте
од стране француске војске?
Напори ће се наставити
од тренутка када, после јула и августа,
немачки порок лабави око Вердена.
Због офанзиве на Соми. - Да.
Директна последица офанзиве на Соми.
Французи настављају мало чвршће основе.
Има туча
на пример за село Флеури, у непосредној близини утврђења.
Месец септембар и поч октобра месеца посвећени су
за припрему офанзиве посебно уз веома јаку артиљеријску подршку.
Од сада су Французи ти који имају материјална надмоћ на терену.
Офанзива дозвољава поновно освајање са тврђаве 24.10.
са, посебно,
онлајн унос колонијалне поделе,
пешадијског пука колонијални Мароко,
пушкара и батаљона две компаније из Сомалије.
Не завршава се све у том тренутку
и врло брзо, офанзива је поново покренута
да поново заузме суседни Форт де Ваук,
који ће бити враћен почетком новембра.
Када можемо размотрити
да је битка код Вердена дефинитивно завршен?
Постоји званични датум, рецимо, што је она из битке 1916.
Почело је 21. фебруара г. а генералштаб сматра
да се завршава 18. децембра.
18. децембра год. ствари се смирују на земљи,
али битка се наставља.
Увек има бомбардовања, артиљерија,
окршаји, руке помоћи итд.,
до велике офанзиве од 20. августа 1917. год.
што ће заправо омогућити генералу Гијомату
да врати Немце скоро на њиховој почетној позицији.
Од 95 дивизија француске војске,
Учествовало је 70 на ову страшну битку.
Они крзнени који су се вратили са поносом потврдио:
„Вердун, био сам тамо.
Остали су ту остали, заувек."
У децембру 1916. год.
резултати су импресивни.
стратешки, битка код Вердена није донела ништа.
Фалкенхајн ​​ће моћи да каже послератног периода који је покушао да упропасти
француска војска.
Ови аргументи се виде попут патетичног оправдања
горког неуспеха.
У малој игри морбидних калкулација,
Верден побеђује награда за невероватне резултате.
300 дана и 300 ноћи борба за 300.000 мртвих,
162.000 Француза и 140.000 Немаца.
Више од 1000 смртних случајева дневно.
То је ова масовна смрт, индустријска, која ће оставити трага.
На фронту Верден, један поилу од три је убијен или повређен.
После ове битке,
Првог светског рата очекивало се да ће трајати још скоро две године.
Друге крваве битке би имале место пре супротстављања освајачу.
Француска земља није била завршена да видим како расту бели крстови.