Verdun, 21. veljače 1916. godine.
Ovdje počinje najznamenitija bitka
Prvog svjetskog rata.
U srcu jedne od zima najoštriji u regiji,
njemački generalštab priprema pokrenuti veliki napad
u dolini Meuse.
Pod naredbom generala von Falkenhayna,
načelnik generalštaba carske vojske,
Nijemci su odlučni iskoristiti svu razornu snagu
njihovog teškog topništva
potopiti francuske linije pod potopom vatre.
Što će ostati od zgnječenih krznenih životinja? po ovoj kiši granata svih kalibara?
Ništa, nadaju se njemački vojnici
koji će se lansirati u krajolik totalno devastirana.
Nisu u potpunosti u krivu!
U određenim sektorima, glavne patrole će prijeći
prvi redovi a da to nije ni svjesno.
Neće više biti fronta.
No, 12. srpnja 1916. god.
nakon više od četiri mjeseca žestoke borbe,
General von Falkenhayn je dužan suočiti se s činjenicama.
Nikada neće uzeti Verdun.
Još gore, u jesen, francuske trupe će se vratiti
dio izgubljenog tla na početku bitke,
postupno raste natrag njihovi protivnici
prema njihovoj početnoj poziciji.
Nakon 300 dana, 300 noći borbe i 300.000 mrtvih,
borba se smanjuje na Verdunskoj fronti.
Što se dogodilo u prvim mjesecima ove ofenzive?
Kako objasniti njegov neuspjeh, unatoč višak sredstava proveden?
Novinar i povjesničar, želio sam znati
što se stvarno dogodilo na verdunskoj fronti 1916.
Skupljao sam svjedočanstva.
Živimo u hladnoći, blato i vlaga.
Živimo sa gamadima, živimo sa štakorima, živimo s ušima.
Skupljao sam tragove.
Tu se borimo uglavnom šipak.
Strastveni ljudi žive povijesti ponovno me stvorio
uvjetima borbe.
Dešifrirao sam jednu od najdužih i najrazornije bitke
Velikog rata.
U kolektivnim sjećanjima,
ova danteska bitka postala je simbol.
Bolje od obične vojne slave,
to je jedan od temeljnih mitova naše nacionalne povijesti.
Sjetit će se oni koji su to doživjeli još uvijek kao pakao Verduna.
ponedjeljak, 21. veljače 1916. sedam sati ujutro,
sve topničke baterije Nijemci su na poziciji.
Za 15 minuta, Oni će pljusnuti ognjenu poplavu
na francuskim linijama.
Divizijski jurišni valovi lideri su spremni za poletanje.
Vođa njemačke vojske, von Falkenhayn, riješen je
da udari brzo i jako.
U Francuskoj, od početka 1915.
prednja strana je stabilizirana na liniji od 700 kilometara,
od Sjevernog mora do Švicarske,
prolazeći kroz Nieuport, Compiègne, Reims, Verdun i regija Nancy.
Saveznici se nisu uspjeli probiti u Artoisu i Champagneu.
Još sanjaju o forsiranju neprijateljske linije bacanjem
velika ofenziva.
Potpukovnik Rémy Porte je savjetnik za povijest
i referent za povijest za vojsku.
Moj pukovniče, što je strateška situacija u veljači 1916.
uoči bitke kod Verduna?
Ispostavila se godina 1915 prilično povoljno za Njemačku.
Na zapadnoj fronti,
uspjeli su blokirati, zaustaviti
dvije dvostruke ofenzive francusko-britanski
u Artoisu i Champagneu u proljeće i jesen.
Na istočnom frontu, protiv Rusije, uspjeli su se odgurnuti
od gotovo 300 kilometara vojske carske
te zauzeti rusku Poljsku.
Prema jugu, na Balkanu, u jesen su slomili Srbiju.
Okupiraju Srbiju.
Kad godina završi,
Njemačka je i dalje u povoljnoj situaciji
i Falkenhayn, koji je u to vrijeme načelnik Glavnog stožera, smatra
s kojom se može okrenuti veće sile na zapadu
za dobivanje odluke.
do tamo, sve su ofenzive bile
posebno pohlepna za muškarce.
Kako će Falkenhayn to učiniti?
osigurati pokrenuti ovu ofenzivu
a nije mesnica?
S obje strane francuske strane kao i na njemačkoj strani, postupno,
od 1914.-1915.
i postao je ogroman 1916. topništvo je ono koje preuzima prevagu.
To je artiljerija koja postaje praktički glavno oružje.
U Falkenhaynovom umu, poput njegovih generala,
veliko zapošljavanje, nalet topništva, omogućit će
potpuno smrviti Francuska obrana
a njihovo pješaštvo može tada napredovati bez većih poteškoća.
Nije li riječ o tom trenutku? promjena doktrine?
Industrijalizacija rata? - Nije nagla promjena.
To je evolucija tijekom mjeseci, ali to je temeljni razvoj.
To je evolucija iznimno bitno,
koja donosi, na zemlju, tone, tone starog željeza,
granate, streljivo, čelik.
Zamjenjujemo ljudske škrinje topničkim streljivom.
S francuske strane 21. veljače god.
svi se pripremaju preživjeti kišni dan.
Kao i obično, noć je bila ledena.
Kad se probudiš, prsti su ti utrnuli, šuplja lica
i tijela smrznuta od hladnoće.
Međutim, sve je to ništa u usporedbi apokalipse koja čeka krznene.
U ovom trenutku, kakve su brige,
velikog susjedstva general predvođen Joffreom?
Prošlog prosinca god. Joffre se okupio oko njega
predstavnici svih savezničkih vojski
i složili su se pokrenuti, početkom 1916.
koncentrične ofenzive protiv Njemačke.
Od siječnja 1916.
veliko susjedstvo Francuska opća djela
u sve tješnjoj suradnji sa svojim britanskim kolegom
pripremiti ofenzivu Somme u srpnju.
Joffreova briga dakle ne ide osobito u Verdunu.
Ne, ona uopće ne ide u Verdun.
Pogotovo što su Nijemci u siječnju god. pokrenuti diverzantske ofenzive
na različitim sektorima fronta
i da je Verdun od jeseni 1914.
relativno mirno područje.
U zimu 1915.-1916. Falkenhayn to želi okončati.
Želi izbjeći gušenje čineći rat vrlo neodrživim
za Engleze, koje smatra kao glavni neprijatelj Njemačke.
Njemački vrhovni zapovjednik odlučuje intenzivirati podmornički rat.
Njegove podmornice su nemilosrdne.
Napadaju jedni druge za opskrbu konvoja,
zatim svim brodovima vijori savezničku zastavu.
Ima za cilj nanijeti poraz za Francuze
takav da bi Francuska bila dužna prihvatiti kompromisni mir,
time obvezujući Englesku,
koji ne može sam ratovati na kontinentu, kako bi okončali sukob.
Nekoliko tjedana,
njemački generalštabovi rade na nekoliko hipoteza.
Eventualno, Krajem prosinca 1915.
odluka je donesena, bit će to Verdun.
Verdun je instaliran na istaknutoj strani okružen sa svih strana.
Meuse komplicira obrana sektora,
ali je citadela okružena pojas utvrde uključujući Douaumont,
Vaux i Souville.
Od razaranja utvrda u Liègeu,
Namur i Maubeuge njemačkim haubicama,
francuski zapovjednik smatra beskorisnim mobilizirati skladišta i trupe
u izoliranim uporištima.
Neki kanoni truda Verduna su stoga povučeni
od ljeta 1915.
Sa svoje strane kajzerove trupe potpuno povjerenje u moć
njihove artiljerije,
i pogotovo njihovih ogromnih topova i teškog minobacača,
uključujući slavnu Veliku Bertu, sposoban poslati granatu od 800 kilograma,
uključujući 140 kg eksplozivnih punjenja,
više od devet kilometara.
Odlučan izdržati na osvojeno tlo,
Nijemci ne štede na sredstva.
Postavili su položaje vrlo dobro postavljena obrana.
Njemački rov je dubok,
često betoniran i prošaran mitraljeskim gnijezdima.
Ogromne žičane mreže bodljikava žica štiti okolno područje.
U slučaju bombardiranja, vojnici su se sklonili u Stolen,
duboka skloništa.
Dovedena je tekuća voda do druge linije
kroz cijevi duboko zakopan.
Ako je područje najbliže borbi predmet sve pažnje,
infrastruktura koja se nalazi odmah na začelju korist
najbolji objekti.
U regiji Verdun, skup zgrada je stigla do nas,
Ovo je Camp Marguerre.
Rodom iz regije Verdun, zaljubljenik u povijest
i vodič baštine u gradskom turističkom uredu,
Maxime Baschirotto dobro zna najtajnija mjesta bitke.
Maxime, još uvijek je nevjerojatno pronaći strukture
u ovako gustoj šumi.
Apsolutno!
Francuzi, kad su stigli Nakon primirja 1918.
imali su ista reakcija kao i ti.
Mislili su isprva u crnačko selo.
Čak su ga tako i nazvali misleći da su to domoroci
koji su bili u tim zgradama, u obliku kolibe ili tradicionalna staništa.
Gradili su Nijemci svu strukturu koju imamo ovdje?
Da, napravili su pravo malo selo s različitim vrstama baraka.
Neki koji su bili dobro uglačani, drugi koji su bili manje.
Bio je to eksperimentalni kamp u kojoj su testirali svoj beton,
različite vrste oplata, za smještaj
između 2500 i 3000 ljudi.
Jako je varirao.
Došlo je do preokreta što je učinjeno između jedinica.
Koliko nas ima kilometara od Verdunske fronte?
Udaljeni smo dvadesetak kilometara s prve crte bojišnice početkom 1916.
Evo, cilj za Nijemce, trebalo je ostati pod okriljem šuma.
Šuma je bila tako gusta kakav je danas.
Bili smo pod zaklonom izviđanje iz zraka.
Bilo je nemoguće reći da na ovom mjestu,
njemačke trupe tamo se okupilo
da bi pripremati ofenzivu.
Kad razmišljamo u kantonu, u vojsci,
vidimo prilično trijezne zgrade.
Ova kuća djeluje kao da je gotovo seoska kuća.
Da, to je bila volja Nijemaca,
moći točno prikazati tradicionalna njemačka obiteljska kuća,
the heightmap kako se kaže.
Nevolje su morale koji su ovdje bili stacionirani mogli osjetiti
kod njih, kao kod kuće.
Zato je bio tako profinjen
a da smo naglasili na detalje i udobnost.
Na primjer, kod tvojih nogu, imate ostatke kutija za cvijeće.
Bili smo stvarno u dekoraciji, u čistoj artificijelnosti.
Iznad krova npr. postoje lažni dimnjaci,
Nema doma, ni ognjišta unutra.
Trebalo je moći zastupati civilno stanište, čisto civilno.
Iznad prozora nalaze se zabati s umetnutim kamenčićima.
Zatim i na središnjem zabatu.
Posvuda imate frizove.
Čak su i iznutra stvarno bili do uređenja interijera
s freskama.
Freske koji su i danas vidljivi.
Koji su preživjeli nakon stoljeća. - Potpuno!
Postoji harmonija u zavojima što je impresivno.
Za vojne objekte, Ovo uopće nije reprezentativno.
To je iznimno.
Ovaj kamp je stvarno...
Logor je bio strukturiran kao i selo?
Nije to tako anarhično.
Doista postoji popločani sustav, beton koji presijeca selo
a koji također razdvaja, dakle, određeni vojarne rezervirane za časnike
a drugi rezervirani za trupe.
A ona zgrada tamo?
To je mala posebnost kampa.
I ovdje nalazimo ovu stranu distrakcije, užitka.
Evo, ovo je ono što smo mi zvali casino.
Postojala je soba za projekcije,
neka vrsta kina za trupe, kako bi se mogli zabaviti.
Odmah pored, neka vrsta delikatese, neka vrsta vojnog doma
u kojem se moglo dobiti pomalo od svega što vam treba
poboljšati svoj obični.
Dopisnice, pretpostavljam. - To je to,
ili duhan, prehrambeni proizvodi
tko bi mogao napuniti vreće
i stoga poboljšati malo svakodnevice.
Po meni je to specifičnost njemački da imaju kantone
kao dobro osigurano, kao i dobro organizirano.
Nijemci su stvarno u održivosti.
Cilj je uspostaviti se održivo na području,
graditi dok Francuzi, ostajemo u ratnoj perspektivi
kretanja, tako ćemo doista i biti na efemernije stvari.
Na napadnoj fronti Meusea, od sela Brabant do sela Ornes,
vođa 5. njemačke armije prikupio tri armijska korpusa.
Šest divizija u prvoj liniji, dvije divizije u drugoj liniji.
Nasuprot dvije divizije 30. francuskog korpusa.
Nijemci se spremaju primijeniti razornu strategiju:
trommelfeuer, poplava vatre.
Topovi ne pucaju u salvama, ali kontinuirano u sektorima
i utvrđeni ciljevi.
Ovo granatiranje je vrlo učinkovito
uništiti sve neprijateljske obrane.
Njemački topnici nešto za raditi.
Bit će više od 2200 komada stavio im na raspolaganje
u ovom dijelu čela.
Tisuću dvjesto dvadeset i pet komada topništvo, uključujući 542 teške haubice,
13 haubica Krupp 420 milimetara,
17 haubica Škoda 305 milimetara,
dva komada mornarice od 380 milimetara i 2.500.00 granata.
Dana 21. veljače 1916., u trajanju od devet sati, Granata njemačkih topnika
francuske linije preko širokog sektora 12 kilometara i četiri dubine.
Bombardiranje je tako intenzivno
da se njegov odjek čuje čak u 150 kilometara udaljenom Vosgesu.
Vraćajući se s promatračke misije,
francuski avijatičari su formalni,
prednji više nije nego traka dima,
neprekinutu vatrenu liniju.
Čim operacije započnu,
grad Verdun je ozbiljno pogođen,
posebice bazilika i biskupski dvor.
Maksima, možemo li zamisliti moć
preliminarno bombardiranje Nijemci na Verdunu
i bombardiranje koja se dogodila kasnije,
tijekom 300 dana bitke?
Da, u smislu brojeva, bitka kod Verduna,
u 300 dana koliko je trajalo, to je gotovo 60 milijuna granata
svih kalibara koji će pasti na francuskim položajima
i također na grad Verdun, koja će biti uništena 50 posto.
Posebno, u ovom dvorištu biskupske palače,
prva školjka od 1.400 komada Njemačka će se artiljerija srušiti
u dvorištu i štete fasada, tamo iza nas,
kao i krovovi.
Verdun će imati koristi pomoć nakon rata,
obnoviti oštećene zgrade, a osobito uz Meuse.
Preimenovat ćemo dio platformi londonskog pristaništa Meuse,
zahvaljujući britanskom financiranju za rekonstrukciju.
Druge lokacije u gradu su bile također pogođeni?
Da, posebice kapela Buvignier,
uključujući i zvonik, a zgrada još postoji,
bili teško pogođeni.
Još uvijek možemo vidjeti utjecaje posvuda pomalo po fasadi.
Bilo je vrlo nasilno u Verdunu, ova bombardiranja
su oštećeni dobar dio grada.
oboreni njemački avioni balone i kontrolirati nebo,
što francusko topništvo čini slijepim i gotovo nesposoban za učinkovito djelovanje.
Nekoliko tjedana,
Nijemci će to iskoristiti njihove nadmoći u zraku.
Imaju avion posebno učinkovito i brzo,
Fokker.
Sa svoje strane, Francuzi koriste manje učinkovit zrakoplov,
Nieuport.
Na početku rata,
Francuz Raymond Saulnier i Roland Garros su se razvili
prvi mitraljez sposoban pucati kroz lopatice propelera.
Međutim, ovaj uređaj se brzo oporavlja od strane Nijemaca, koji su ga unaprijedili.
Oni također definiraju strategiju korištenja uređaja.
U nekim područjima,
oni će zasititi nebo zabraniti pristup Francuzima.
S obje strane,
najbolji borbeni piloti, asovi, ističu se
i počašćeni od strane tiska,
osobito stanoviti Hermann Göring,
budući pristalica Adolfa Hitlera.
U 16.30 sati 21. veljače 1916. god.
prve patrole Nijemci počinju napredovati.
Ukupno, računamo više od 90.000 Nijemaca
protiv manje od 30.000 Francuza na fronti od sedam do osam kilometara.
Opremljeni su suvremenom opremom, nosi čeličnu kacigu, Stahlhelm,
i zastrašujuće oružje koje se koristi od ljeta 1915. očistiti neprijateljske rovove,
bacač plamena.
Na fronti Meuse, od sela Brabant do sela Ornes,
jedna od prvih prepreka od Nijemaca je drvo održano
od strane 1300 lovaca pješice od pukovnika Émilea Drianta,
šume Caures.
Jurišne trupe Nijemci kreću u napad.
Dolaze do prve linije Francuski, usitnjeni topništvom.
Međutim, napredak je težak. jer je poplava čelika probila tlo.
Svi orijentiri su izbrisani.
Nijemci se infiltriraju između mola otpora,
ali napreduju sporije od očekivanog.
Nevjerojatna stvar, unatoč bijesu bombardiranja,
krzneni su još uvijek tu.
Izlaze iz rupa od granata, uspostaviti kontakt sa susjedom,
organizirati se sa službenikom, preživjeli dočasnik, odoljeti
i drži zemlju.
U šumi Caures,
1300 ljudi iz 56. i 59. bojne
lovci pješice potpukovnika Drianta odoljeti.
Oni su sami okrenuti dvije njemačke divizije.
U 17.15 ostalo ih je samo 400.
Pocinčana od strane njihovog vođe, ova ručka preživjelih protunapad.
Bois des Caures je i dalje u njihovim rukama.
Čini se da je dan izgubljen za Nijemce.
Uvečer 21. veljače iza devet sati slamajući francuske linije
artiljerijom,
Nijemci su zauzeli Haumont Wood a sjeverno od Bois des Caures.
Napredovali su samo kilometar na fronti širokoj pet kilometara.
Očekivani napredak nije se dogodio.
Sutradan, 22. veljače god. to je opći napad.
Jurišne kolone Nijemci štrajkaju posvuda.
To je masakr.
Francuzi se bore ponekad jedan do deset.
Ali nevjerojatna stvar,
u uznemirenim položajima uz granate, preživjeli ponovno izranjaju.
Tlo je izorano, nestabilno i opasno.
Vojnici moraju izbjegavati prepreke.
Njemačka kolona se može usporiti od strane nekoliko krznenih ljudi sa
granatama ili od strane posluge učinkovit mitraljez,
Hotchkiss, nadimak mlin za kavu uz poilus.
U Bois des Caures lovci su izgubili 80 posto svoje radne snage.
Njihov vođa, pukovnik Driant, preminuo oko 16 sati.
ali 110 preživjelih uspjeti se povući.
Ove borbe koje se množe u svim sektorima
fronte napada omogućit će francuskom vrhovnom zapovjedništvu za prijevoz
prva pojačanja postavljen na nekoliko dana
između Verduna i Bar-le-Duca.
Navečer 24. veljače god.
Francuzi su potisnuti na njihovoj trećoj liniji.
Borbe bjesne, ali već
stižu prva pojačanja postepeno.
Bataljoni su pokrenuti u rastopljenom vulkanu.
Ova pojačanja moraju blokirati bilo koje njemačko proširenje.
Vrijeme je, jer uzdrmani su francuski rovovi
do prvih dana ofenzive.
Sustav rovova je skup kompleks borbenog položaja,
čekanje, relativni odmor i sjekire više ili manje zaštićene komunikacije.
Od naprijed prema nazad, tri linije sukcesivni su teoretski uređeni,
svaka sastavljena od dvije ili tri otprilike paralelna rova.
Ispred prve linije,
dubok nekoliko metara, Raspoređuju se koluti bodljikave žice.
U prvom retku, gdje bi trebao parkirati
da je minimum vojnika, raspoređen paljbeni položaji i osnovni zakloni.
U drugom redu stani prve jedinice za uzbunu
odmah kontrirati i nešto dublja skloništa.
U trećoj liniji, nalazimo stanice prve pomoći,
prve pozicije zapovjedništvo,
prve rezerve,
prva topnička oruđa.
Ovi različiti elementi su ojačani povezanim mitraljeskim položajima
između njih cijevima okomita komunikacija.
Od sada, cilj 5. njemačke armije postaje sve jasnije.
General Falkenhayn želi uzeti utvrde koje pokrivaju sjever Verduna.
U njegovim očima, Douaumont,
čije bi uzimanje dalo melem za srca njegovih ljudi.
Pregrađeno iz druge polovice 19. stoljeća,
utvrda Douaumont je modernizirana,
ali 1915.
veći dio topništva i ljudi je stoga uklonjen
djela.
Međutim, njegova dominantna situacija sjeverno od Verduna zapravo
strateški položaj.
Jarak, protubijeg sa rešetke i okolni zid štite
okolica unutarnje vojarne.
Na svakom uglu, komadi može se postaviti topništvo,
a posebno topove 75 milimetara.
Na vojarni dopuštaju kupole za smještaj mitraljeza
pa čak i top od 155 milimetara.
Uređene su različite zvjezdarnice, omogućujući vam da vidite neprijatelja kako dolazi.
Konačno, utvrda Douaumont dobro je skrivena,
jer savršeno integrirani na konfiguraciju krajolika.
Cijeli dan 25. veljače,
Nijemci su pokrenuli brojne ofenzive u područjima u blizini tvrđave.
17 sati, udaljeni su samo 700 metara.
Još uvijek ne znaju da jaki brani samo 58 francuskih vojnika.
Zatim napreduju do bodljikave žice, otvoriti proboj
i spusti se u jarak pomoću debla drveća.
Ugledavši tornjeve prazne tvrđave, bez pucanja,
ulaze u zgradu.
Izlazeći u središnje dvorište, padaju na pregršt
francuski vojnici, nenaoružan i potpuno omamljen.
Rad je sada u rukama Nijemaca.
Navečer, više Tu se naselilo 300 vojnika.
Fort Douaumont je pao praktički bez borbe
u samo dva sata.
Tužna vijest brzo je stigla u Verdun.
Maxime, kakva je klima? u Verdunu prilikom zauzimanja utvrde?
To je panika.
S njemačke strane počinju zvona da zvoni po svim selima
i od tamo,
Francuska propaganda će pokušati da malo umanjim činjenice,
ili ih čak pokušati ušutkati potpuno.
Od ovog datuma, 25. veljače 1916.
Francuzima će preostati samo jedno na umu: ponovno zauzeti Fort Douaumont.
Do 24. listopada i njegovog nastavka, bit će više pokušaja
pokušati očistiti ovu tvrđavu, budući da predstavlja osnovu
bitno polazište nastaviti ofenzivu.
Od 25. veljače 1916. god. njemačko napredovanje je sada
pet do sedam kilometara.
Kajzerove trupe drže jedna od petlji rijeke Meuse
i Fort Douaumont.
Za zaštitu citadele Verdun, Francuzi se drže dviju utvrda.
Thiaumont i Vaux.
Prva faza bitka je gotova.
Unatoč zarobljavanju Douaumonta,
Generalu Falkenhaynu se suprotstavilo po cijenu strašnih gubitaka.
Za pet dana, Umrlo je 25.000 Francuza,
ozlijeđeni ili nestali.
Neke pješačke divizije Francuzi izgubili više od 60%
njihove radne snage.
Situacija je ozbiljna.
General Joffre se tada žalio generalu Philippeu Pétainu.
Kad general Pétain uzme zapovjedništvo je 25. veljače 1916.
francuska vojska je u teškoj situaciji,
ali Nijemci se nisu probili.
Hoće li Pétain uspjeti? da popravi situaciju
i ojačati moral svojih trupa?
Philippe Pétain je prvi pješački časnik,
obližnji pukovnik odlaska u mirovinu na početku rata.
On će reorganizirati francuske linije.
Ali da prednji dio izdrži,
treba ga natočiti trajno.
General Pétain je tada započeo s radom faraonika u cilju modernizacije
sustav punjenja gorivom postavljen prije njegova imenovanja.
Verdun služi samo uskotračna željeznička pruga
i jednostavna cesta vijugava odsječna cesta.
Svaki dan tone kamenja
a dovozi se nasip na ovoj cesti kako bi je održavali u dobrom stanju.
Prometni propisi je drakonski.
Zabranjeno parkiranje,
pokvarena vozila su odmah gurnuti u jarke.
Vožnja se mora provesti sudarač sa sudaračem.
Protok se ne smije prekidati pod bilo kojim okolnostima.
Brojimo kamion svakih 14 sekundi i u nekoliko mjeseci,
dva milijuna poilus će posuditi ovim putem doći do fronte.
Ova će pupčana vrpca postati sveti put
ispod pera nacionalističkog pisca Mauricea Barrèsa.
Po pakiranju od 30,
koriste tisuće vozila svaki dan os Bar-le-Duc-Verdun.
U ožujku 1916. god.
dvije trećine kamiona zaposlene su u francuskoj vojsci
u ovom sektoru.
Među njima su najsnažniji i najpoznatiji koji će ostati u službi
do 1932.
Berliet.
Saperi 5. inženjerijske pukovnije razviti i poboljšati uskotračni
od malog meusian i prije svega uspjeti podvig izgradnje u tri mjeseca
nova linija željeznica standardnog kolosijeka.
Vojska koristi lokomotive, dolaze kola i kola
iz cijele Francuske.
Paternalistički i autoritarni, nosi nadimak Précis-le-Sec,
General Pétain je već na glasu da je relativno štedljiv
života njegovih ljudi.
Pragmatičan,
posebno je svjestan mršavih sredstva francuskog pješaštva.
Uz suglasnost GQG-a, glavni stožer,
koji redovito podiže online svježe podjele,
usvaja jednostavan princip, ali učinkovito,
okretnica.
Krzneni prolaze dva dana na prvoj liniji,
zatim dva dana u drugom
i konačno, prije dva dana.
Ova rotacija je apsolutno neophodna,
jer životni uvjeti u rovovima su neljudski.
Henri Desbordes je predsjednik udruge Živa povijest,
Onaj dlakavi s Marne.
Henri, su rovovi Francuski su također dobro uspostavljeni
nego njemački rovovi?
Francuski rovovi nisu nije tako dobro uspostavljen
nego njemački rovovi, Serge, jednostavno
od, u francuskom patriotskom duhu,
bitno je idemo i ponovno osvojimo ovu zemlju
koju smo izgubili na početku sukoba,
tijekom bitke na Marni i do prvog ratnog neuspjeha.
Dakle, cilj je ići naprijed, za razliku od Nijemaca koji su
jednom kad smo se stabilizirali i prošli na položajni rat, odlučili su
da učvrste svoj rov i ostani na mjestu.
U samom sektoru Verdun pričaj, kako su rovovi?
U sektoru Verdun, rovovi još uvijek nisu vrlo razrađeni.
Umjesto toga, posjećujemo različita mjesta, na više ili manje velike postrojbe.
Sadržaji nisu na razini standarda.
Spajaju utvrde.
Oslanjamo se na jake, koji su osim toga ogoljeni
puno u ljudima i opremi.
Oni će biti sve grublji, još nepraktičnije
zbog teških bombardiranja i prvi napadi bitke.
Što su točno, pod ovim bombardovanjem,
životni uvjeti poilua i njemačkog vojnika,
u rovovima?
Životni uvjeti tog vremena,
u kampu poput u drugom su užasni,
kakvi mogu biti tijekom cijelog rata.
Živimo u blatu, živimo u hladnoći, u vlazi.
Živimo sa gamadima, živimo sa štakorima, s ušima.
Živimo u nedostatku svega.
Živimo u nedostatku racioniranje vode.
Živimo u nedostatku unos hrane
koji vrlo često Ne stiže ili dolazi hladno.
Živimo u nedostatku kontakta također dijelom ljudskog,
čak i ako kamarila dođe uzeti važno mjesto.
Ono o čemu mi govoriš je više o preživljavanju nego o životu.
Kako su to dlakavi uspjeli? preživjeti u takvim uvjetima?
Mislim da ne bismo mogli odgovori umjesto njih,
ali još uvijek postoji prilično jak mentalni dio.
Također je bilo sva domoljubna indoktrinacija
što je učinjeno davno prije, i prije ovog rata,
i s nezadovoljstvima 1870.
Ovaj patriotizam.
Kritiziramo Njemačku u lice,
baš kao što Nijemac može prema Francuzima.
Drugi dio je također ipak ne odustajemo
prijatelj iz susjedstva.
Mi smo prijatelji.
Na početku smo otišli u ovom duhu...
Zalažemo se za Francusku,
ali također držimo za prijatelja iz susjedstva.
Još ima poveznica sa stražnje strane ili postoji pomak?
Postoji jedan zanimljiv dio, paradoks sa stražnjim dijelom.
Onaj dlakavi je neuobičajen u odnosu na stražnji dio.
Stražnji dio ignorira život dlakavog i dlakavi više ne prepoznaje
život iza sebe.
Sve francuski vojnici osjetiti oštro
ponor koji se proširio s onima na začelju.
Svi ovi civili koji ne žele niti vidi niti čuje njihovu patnju.
Vojnik povratnik dopuštenja u Parizu napisanog 1916.:
“Nikada ne biste povjerovali da smo u ratu.
Što duže traje, to im je više zabave.
Osvijetljene trgovine, vrhunski automobili, šik žene s malim šeširima,
veliki grozdovi, riža u prahu, mufovi i mali psi,
i zasjede s lijepim jaknama u finom suknu, pripijene hlače
i žute stvari mnogo briljantniji od naših časnika.
Tužan povratak s dopusta.
Dopuštenja ne bi trebala biti.
Povratak u život koji bi trebao biti naš život.
Život koji bismo trebali zauvijek zaboravivši,
život se vratio na nekoliko sati
a koji nam ostavlja užasan noćna mora zvana žohar.
To je radost koja nestaje, energija poništena, život bez nade."
Ipak straga pruža sve bitne potrepštine
za opstanak trupa.
Stražnji će mu pružiti sve što mu treba u rovu,
sve što je potrebno, uključujući važne zalihe
kao što je ono što zovemo pinard,
dakle vino, koje je bilo važan dio u to vrijeme i koji se značajno povećao.
Važan je i duhan.
Mnogi će se staviti pušiti da ubijem vrijeme
i sakriti, nažalost, vrlo teški mirisi rovova.
Zatim dolazi pošta također, dopisivanje.
Bit će milijuni slova razmijenjeni tijekom sukoba.
Ovo je stvarno što muškarce drži zajedno.
Ovo je mala poveznica sa stražnjim dijelom i obiteljima.
Život Poilua, naposljetku visi o koncu.
Možemo to sažeti ovako.
General Pétain to zna ako se želi učinkovito suprotstaviti,
treba znati najmanji pokreti neprijatelja.
Dana 28. veljače 1916. god.
dobacuje zapovjedniku 5. zračne armije:
"Skini me s neba, slijep sam."
Dolazeći sa svih sektora fronte, poznati ili anonimni piloti jato
prema regiji Verdun.
Eskadrile francuskog lova imaju prednost
dopustiti drugima avijatičari i promatrači
da bi mogao obavijestiti glavni stožer.
Među najpoznatijima,
Navarre pobjeđuje nadimak Sentinela od Verduna.
Vrijeme usamljene borbe Knights of Heaven završava.
Više i više, piloti lete zajedno,
u formaciji, podu i na visini.
Njihov jednostavan izgled daje moral među krznenim.
Svjedoči vojnik Louis.
Kad nije mogao pronaći divljač,
Poručnik Navarre nije htio da je njegov let bio beskoristan.
Na povratku je namjeravao ugostiti dlakave koji je čamio u rovovima.
Za njih je imao pravi kult.
Kad bismo ga pitali zašto ne drži ne računajući ove pobjede,
jednostavno je odgovorio: “Rade li to momci dolje?
Ne.
Hoću li biti više od njih?
Kad se vratio s krstarenja, svidjelo mu se da im dam sastanke.
Uložio je svu svoju dušu u to, pribjegavajući u punom rasponu svoje virtuoznosti,
da pokaže ovim napaćenim ljudima da je mislio njima i da im je pokušavao odvratiti pažnju.
Od 21. veljače god. trupe prijestolonasljednika su napredovale
osam kilometara i držite linija koja ide od Vacherauvillea
do Vaux-devant-Damloupa preko Côte du Poivre i Fort Douaumont.
Francusko ih topništvo vodi na udar s ovih položaja na lijevoj obali
a Nijemci ponovno pokreću ofenzivu
uhvatiti liniju visine du Mort Homme i brdo 304.
U lipnju na inzistiranje načelnika stožera
5. njemačke armije,
vojnici ponovno preuzimaju inicijativu prema tvrđavi Vaux
na desnoj strani.
njemački topnički čekići bez zaustavljanja francuskih linija.
Osamdeset posto gubitaka su zbog ove poplave željeza i vatre.
Od ožujka 1916.
cijela područja pretvaraju se u pustinju.
Nema više drveća, više trave, više ptica.
Krajnje polje, ogromno groblje na otvorenom
gdje su pokopana tijela stalno se skrnave.
Vojnik Louis Corti 30. pješačke pukovnije svjedoči:
"Padala je kiša a blato je zahvatilo cijelo područje.
Muškarac koji je tražio zaklon se bacio u crijevu i blato se diglo
do pojasa.
Traži pomoć.
Dva muškarca su izdržala njihova puška, ali se okliznula i brzo,
ponovno su zauzeli svoje mjesto u koloni koja prolazi u blizini,
gluh na molbe zaglavljene osobe koja tone bez pomoći.
Jer umiremo od blata poput metaka.
Ranjenici se gutaju u ovoj podmukloj močvari.
Evo, to je blato koje nas opsjeda.
Sklisko i tekuće blato, užasno Meusijsko blato, podignuto, zgaženo,
upakirano stotinama tisuća ljudi, konji, automobili.
More žutog mulja koji prodire do kože.
Uspjela se poskliznuti ispod dasaka i pokrivača.
Živimo ispod blata.
Svuda vidimo blato, i leševi, leševi,
i još blata, i više leševa.
Naučili smo živjeti u zemlji prije smrti."
Od preuzimanja zapovjedništva,
Pétain zove pojačanje uz generala Joffrea,
ali zapovjednik ima drugih briga,
priprema veliku ofenzivu od Somme.
do svibnja,
stižu pojačanja ipak masovno.
U svakoj obitelji u Francuskoj, mit je u pokretu.
Sektor Verdun imao je 150 000 krznenih u veljači 1916.
U travnju ih je 525.000.
Nažalost, jest ponekad su mladi zvali,
premlad za suočavanje pakao rata.
Dlakavi Franck Roi 266. pješačke pukovnije potvrđuje:
“Ima u redovima mladih ljudi razredi 16 i 17 premladi
izdržati takva iskušenja.
Kad vođe obiđu, ono stiže da zateknu promatrače kako spavaju,
čak i kad padne snijeg.
Tu su, polupokriveni snijega, napola zakrčen
a opet čvrsto spava."
U travnju i svibnju 1916. fronta se pomaknula malo s obje strane zbog
izmjene napada i protunapad.
Pétain daje glas, pokušava ohrabriti svoje trupe.
On napiše nalog dana koji će ostati poznat.
Deveti travanj je dan slavni za naše oružje.
Bijesni napadi vojnika prijestolonasljednika bili su svi slomljeni.
Pješaci, topnici, saperi, avijatičari su se natjecali u junaštvu.
Nijemci će napasti vjerojatno još uvijek.
Neka svi rade i gledaju postići isti uspjeh kao jučer.
Hrabro, imat ćemo ih.
Potrebna je hrabrost.
Dlakavi na dva iznosa online u Verdunu je poilu ozlijeđen ili mrtav.
Kapetan Lisbonne iz 154. pukovnije pješaštvo pamti:
„Do mojih nogu, naredniče koje ne prepoznajem,
slomljena kralježnica, viče da više ne osjeća noge
i ne prestaje svoje žalosne tužbe.
'Kapetane, dokrajčite me!
Posudi mi svoj pištolj.
Popeo sam se 13. travnja s tri poručnika,
dva pobočnika i 200 ljudi.
Vraćam se dolje 26. travnja, ranjenika s pobočnikom i 53 vojnika«.
Između 26. veljače i 30. travnja 1916. god. Francuski su gubici bili znatni.
58.000 ozlijeđenih i 49.000 mrtvih.
Na verdunskoj fronti će i rezignacija kombinirati
kako bi se vojnici mogli održati.
Dlakavi Jean Meunier,
vojnik 174. puka pješaštva, svjedoči:
“Stajemo u red, negdje između Douaumonta i Vauxa, 26. travnja.
Moj prvi dojam je bio takav okupatori su nam ustupili mjesto
sa žarom i entuzijazmom.
Evo kakav je dijalog započeo s onom dlakavom koju sam pokupio:
Je li područje loše?
Stari moj, da, sranje je.
Gdje su Švabe?
Stari moj, oni su ispred,
onda se gubi odatle!"
Dana 25. veljače 1916. god.
utvrda Douaumont je pala u rukama Nijemaca.
Od tada je francusko vrhovno zapovjedništvo nikada nije prestao pokušavati to vratiti,
ali Pétain ima jake rezerve.
Ocjenjuje da trenutak nije idealan, da nedostaje sredstava
te da ta protuofenziva mora biti pripremljen vrlo pedantno.
U Parizu, predsjednik Republike,
Raymond Poincaré, daleko stvarnosti fronte, ne razumije
zašto su površine zauzete neprijatelju su tako maleni.
Na njegovo inzistiranje,
planirana je protuofenziva za 22. svibnja.
Žrtva njegove otvorenosti, General Pétain je smijenjen
1. svibnja i odmah imenovan vođa Grupe armija Centar.
Zamjenjuje ga general Nivelle, te je odmah upitao generala Mangina
i njezine kolonijalne trupe preoteti Douaumont od Nijemaca.
Tvrđava je već više od sjene samog sebe.
Čini se da je rad izravnan od strane višestrukim bombardiranjima koje je pretrpjela.
s neba, nije ništa više od hrpe ruševina,
obični dvorac od pijeska gazila djeca.
Između 18. i 24. svibnja 1916. god.
pokušaj tri francuske divizije zauzeti utvrdu, uzalud.
Borbe, još jednom, su užasni.
Nijemci su sumnjali da je protuofenziva bila
u pripremi za.
Pojačali su obranu.
Francuske trupe su se okupile bio u velikoj mjeri podcijenjen,
nedovoljna topnička priprema.
Od 18. ili 24. svibnja god. uzeti Douaumonta natrag,
5. pješačka divizija generala Mangina izgubljen
130 časnika i 5.507 ljudi,
ili pola svoje radne snage.
Gotovo je, za trenutak, s nadama ponovno zauzimanje utvrde Douaumont.
Francuzi sada moraju pokušavaju održati svoj položaj
i sačuvati utvrđene radove još uvijek u njihovom posjedu.
Imaju pravo.
Falkenhayn još gleda na tvrđavi Vaux,
istočno od Verdunske fronte.
U lipnju 1916. Nijemci su znali da će se pokrenuti velika ofenziva
sjevernije na Sommi,
i trebaju dobiti brzo uspjeh.
5. armija kreće u napad na fronti od pet kilometara,
između Paprene obale i Vaux-devant-Damloup.
Ciljevi: zauzeti utvrde Vaux,
iz Thiaumonta, iz Froideterrea i Souville koji čine
posljednja barijera obrana pred Verdunom.
Izgrađena u istom razdoblju da je utvrda Douaumont, kraj 19. stoljeća,
utvrda Vaux je skromnije veličine.
Dizajn ove tvrđave je jednostavan.
Jarak i okolni zid štite unutrašnjost vojarne.
U središtu dvorišta je osmatračnicom i kupolom koja omogućuje
za smještaj topa 75 milimetara.
Dvije druge zvjezdarnice raspoređeni su sa strane.
Ulaz u tvrđavu je dijelom koji se nalazi na jugu.
Kakvi su bili životni uvjeti? od 400 poilusa koji su bili zatvoreni
ovdje, u Fort Vauxu?
Odmah ćemo ući u kutiju za tablete i objasnit ću ti.
Je li to chamberie?
To je chamberie.
Ovdje spavamo četvero na krevetu.
Metalni kreveti ovdje nisu bili ne u Fort Vauxu.
U to vrijeme imali smo drvene kolibe, stoga mnogo rudimentarniji,
s jednostavnom stolnom pločom, stoga vrlo malo udobnosti života.
Oko sebe, vidiš da su zidovi još izbijeljeni.
Bilo je to toplo mlijeko baktericid koji je brušen
na zidovima tako eliminirati dio gamadi.
Kao što sada možete osjetiti, temperatura je vrlo niska.
Eto, mi smo na 10, 11 stupnjeva.
Na hladnoći smo, mi smo u vlazi
s infiltracijom vode koji se počinju pojavljivati,
sad manje, ali bilo ih je.
Stvarno jesmo na vrlo približnoj udobnosti.
To je rudimentarno.
Što se tiče zaliha na razini vode, oni su opkoljeni.
Imaju li kontakte s vanjskim svijetom?
Teško je to učiniti.
Izrezani su od prvog dana, 1916.
Zapovjednik garnizona procjenjuje da ima dovoljno vode
trajati oko 15 dana.
Jao, pod bombardovanjem, betonski spremnici će popucati
i sva će voda iscuriti.
Što će lišiti garnizon vode posljednjih dana opsade.
Ovo je ono, čini se, bit će kobno za ovaj garnizon.
Kada se zapravo događa zauzimanje tvrđave Vaux
i pod kojim okolnostima?
Eto, reci mi to spremnici su napuknuti.
Bilo je veliko bombardiranje.
To su ljudi koji su udareni čekićem njemačkim topništvom?
Nećemo ih uopće pustiti.
Naime, 1. lipnja 1916. god. približavaju se Nijemci
u malim skupinama iz predgrađa Fort de Vaux,
koji je već oštećen bombardiranjem.
Ujutro 1. lipnja god. dolazi do bombardiranja.
Tvrđava je potpuno napadnuta granatama svih kalibara.
Dečki unutra bacaju se uza zidove.
Bombardiranje će uspjeti puknuti i iznad svega,
otvoriti proboje u blagajni.
Zapravo, to su obrane jaraka koji će biti potpuno otvoren
i, nažalost, to će otići
niša za napadače za ulazak u galerije.
Uspjet će se vratiti, u sjeverozapadnim prsima
i u sjeveroistočnoj škrinji, vidjet ćeš,
borbeni su uvjeti bili apsolutno užasno.
Idemo!
Vidiš malo šteta od 380 granata.
Poletjeli su ogroman dio trezora.
Međutim, ovdje je svod betoniran.
Ironija je u tome uzeli su Francuzi
dosta ruševina da bi se poslije zabarikadirali.
Idemo tamo malo u utrobi tvrđave.
Stvarno počinjemo krenuti prema borbenim blokovima,
Ako želiš.
Eto, stvarno smo na mjestima koji je prvi patio,
od bombardiranja.
Sve je uža i uža.
Vidjet ćete da se to stvarno nastavlja do dvadeset metara.
Postaje još manji doseći širinu od 80 centimetara,
visok oko 90.
Ovo su tragovi...
Riječ je o udarima metka i gelera.
Hoćeš li da te primim za ruku? - Da, želim, molim te.
Teška mreža!
HVALA.
Pazi na glavu!
Evo ga stvarno područje gdje smo se borili.
Tu smo u srcu iz borbene galerije.
Sve na zidovima, Ovo su tragovi udara.
To su utjecaji. - Borili smo se dosad.
Borili smo se dosad.
Omča se steže.
Pažnja !
To je impresivno.
Ovdje vidite cijelu dimenziju od nasilja borbe
kada vidiš tri galerijska testa.
Pogledaj, s lijeve strane imaš učinak deflagracijskih eksplozija.
Vrlo je impresivan.
Borimo se u mraku u ovim hodnicima.
Potpuni mrak, od izvorne rasvjete,
to se radi sa sustavom acetilenske lampe, svijeće.
Borbe će stvoriti mnogo prašina, puno dima,
atmosfera će postati teža
i bit će praktički nemoguće osvijetliti djelo.
Da, borimo se naslijepo.
Tamo ćemo izroniti na stubama.
Stepenice koji prolaze ispod jarka.
Budite oprezni, ima puno ruševina.
Ovo su prave borbe štakora.
To je to.
Na kraju ovih otprilike 40 koraka,
imaš širinu 80 centimetara i visine 90.
Jesu li Nijemci tako stigli?
Da, stigli su prvi.
Ovo je sjeveroistočni sanduk Fort Vauxa.
Proboji koji su otvoreni dopustio im je, zapravo,
postupno uvoditi unutar galerije.
Odmah su Francuzi, očito, odmah su reagirali.
Na nekim mjestima su se zabarikadirali ovog spuštanja, dolje, gore,
i pokušat će se održati na ovih nekoliko vreća na zemlji koje blokiraju
prolaz i pokušajte bacati granate.
Troškovi pušaka su nezamislivi.
Iz neposredne blizine, zamislite njegov učinak.
Može se okrenuti vrlo dobar protiv strijelca.
Tu se borimo samo granatama i s bacačima plamena.
Bacač plamena je plamena tekućina, lansiran dug dvadesetak metara.
To je prava peć.
Plamen je zahvatio galerije, dakle momci unutra su pougljenjeni.
Koliko će Nijemci staviti vrijeme moći uložiti tvrđavu?
Sedam dana neprekidno, Nijemci napadaju dan i noć.
Stvarno ponovno pokreću borbe.
Francuski braniči nisu apsolutno ni sekunde sna,
sekundu predaha.
Atmosfera je također vrlo teška.
Sve je bez tlaka.
Malo je zraka.
Sva ventilacija je napravljena namjerno zalogaj
spriječiti Nijemci uvode plin.
Našli su drugi izlaz.
Pored ovih borbi granatama,
također ćemo nađu se suočeni s plinom.
Eto, zamislite deseterostruki učinak koji može imati
u tako skučenim prostorima.
Kako to na kraju završava?
Doći ćemo, od 4. ili 5. lipnja 1916. god.
na neku vrstu statusa quo i u tom trenutku,
primjećuju Francuzi da su im zalihe vode sve manje
i čak su praktički nula.
Tamo se nešto strašno događa, jer je francuska vojska prisiljena
piti urin, za neke.
Odatle slijede ozbiljni problemi dizenterije unutar redova.
To također dosta utječe na moral.
Ne možemo spavati, na vlazi smo.
Hodamo u mokraći i izmetu.
Ovo su stvarno užasni uvjeti, onoga što nam se javlja.
Tako prisiljeni na predaju.
Jao, ishod ove strašne opsade, to je francuska predaja.
Ukratko, zapovjednik garnizona, Renal, koji je već prilično star,
ali koji je doista vodio svoje ljude dalje od njihove žrtve, će uzeti
ovu izuzetno ozbiljnu odluku predati se jer, čini se,
rezerve vode više nisu dovoljni.
U ovom trenutku, Francuske trupe dostavljaju
tvrđavu Nijemcima
nakon sedam dana borbe neprekinuto, noću i danju.
Odsada pa nadalje, Nijemci su vrlo blizu Verduna,
od kojih mogu vidjeti tornjevi katedrale.
Načelnik stožera de Falkenhayn ga uspije nagovoriti
da mu je pobjeda nadohvat ruke i da se mora krenuti u konačni juriš.
Ali po koju cijenu?
Na obje strane, ljudski gubici su veliki.
Krajolici su zauvijek promijenjeni.
Određena sela, zauzeta i ponovno zarobljena 15 puta, bili su jednostavno izgrebani
iz izbornika.
Smješten u blizini Verduna, Orne je jedno od devet sela
iz regije proglasio mrtvim za Francusku.
Ratom potpuno uništeno, ispražnjeni od svoje populacije,
oni neće biti obnovljena nakon rata.
Gradonačelnik kojeg imenuje župan
i provizija općinski upravni, održavati
ova ukleta mjesta sjećanja od strane duhova Velikog rata,
pravi tihi svjedoci neizmjernosti gubitke uzrokovane ovim sukobom.
Njemačka vojska kreće se naprijed poput parnog valjka.
Sva sredstva su dobra, bacači plamena i kemijsko oružje,
uključujući fosgenske školjke.
18. lipnja god.
sektor Côte de Fleury je nasilno bombardiran,
70.000 Nijemaca čeka rasipanje plinova za lansiranje.
Dana 23. lipnja postignut je cilj:
kajzerove trupe više nisu samo nekoliko kilometara od Verduna.
Osim što će doći događaj poremetiti Falkenhaynove planove
i promijeniti sudbinu bitke.
Francusko-britanska ofenziva, tražio Joffre
a pripremio Foch, konačno počinje
1. srpnja na Sommi.
Pokušat će Britanci i Francuzi probiti njemačke linije
na frontu od 45 kilometara,
u trokutu između gradova Alberta, Péronnea i Bapaumea.
1. srpnja 1916. nakon tjedan dana topnička priprema
tijekom kojega su britanski topovi ispaliti više od 1.700.000 granata,
savezničke snage žure naprijed.
To je pokolj.
Ako su njemačke linije uzrujan,
podzemna betonska skloništa, skloništa Kaiserovih vojnika, netaknuti su.
Jednom kada oluja prođe,
čekaju napadače iza svojih mitraljeza.
30 000 ljudi spada u šest prve minute bitke.
Međutim, u francuskom sektoru operacije idu nabolje.
Za 10 dana,
napravila je francuska Šesta armija 12.000 zarobljenika.
Na fronti od 20 kilometara,
krzneni su napredovali ponekad i deset kilometara
u njemačkom obrambenom sustavu.
To je najveći vojni uspjeh francuski od bitke na Marni
i ovaj uspjeh će imati gotovo neposredna posljedica.
Prvo se povlači trinaest divizija iz sektora Meuse
doći do Somme.
Ukupno,
neće biti manje od 35 divizija, brojne topničke baterije
i nekoliko u bitkama prekaljene njemačke eskadrile
koji se prenose iz Verduna.
Zauzimanje citadele Meuse više nije prioritet.
Unatoč svemu, 11. srpnja 1916. god. Falkenhayn odobrava posljednju ofenzivu.
Želi pod svaku cijenu srušiti Fort Souville.
Nakon tri dana topnička priprema,
11. srpnja 1916. u 4.30 prije podne god. Njemačke trupe napadaju.
Tvrđava Souville onda nije ništa više od gomile ruševina.
Ujutro 12. srpnja god.
prilaze Nijemci podupirači djela.
Njih stotinjak i uspijeva da se učvrsti na nadgradnjama
prije nego što su ih branitelji potisnuli.
Isti dan u 21.30 sati
tvrđava je očišćena a Nijemci se povlače.
Žale zbog znatnih gubitaka.
Moraju se držati toga sada na obrambeni stav.
Ovaj posljednji napad je još jedan neuspjeh.
Za francuski narod, bliži se vrijeme rekonkviste.
Stižu pojačanja zauzeti izgubljeno tlo.
Poslano je osam divizija na prednjoj strani.
Prvi cilj je obvezujući za sve, to je ponovno zauzimanje utvrde Douaumont.
moj pukovniče, kako se odvija faza rekonkviste
od strane francuske vojske?
Napori će se nastaviti
od trenutka kada, nakon srpnja i kolovoza,
njemački porok rahli oko Verduna.
Zbog ofenzive na Sommi. - da
Izravna posljedica ofenzive na Sommi.
Francuzi nastavljaju malo čvršći temelj.
Postoje tučnjave
na primjer za selo Fleury, u neposrednoj blizini tvrđave.
Mjeseca rujna i poč mjeseca listopada posvećeni su
posebno za pripremu ofenzive uz vrlo jaku topničku potporu.
Od sada su Francuzi ti koji imaju materijalnu nadmoć na terenu.
Ofenziva omogućuje ponovno osvajanje s tvrđave 24. listopada god.
s, posebno,
online unos kolonijalne podjele,
pješačke pukovnije kolonijalni Maroko,
strijelci i bojna dviju tvrtki iz Somalije.
Ne završava sve u tom trenutku
i vrlo brzo, ofenziva je ponovno pokrenuta
ponovno zauzeti susjedni Fort de Vaux,
koji će biti uzeti natrag početkom studenoga.
Kada možemo razmotriti
da je bitka kod Verduna definitivno dovršeno?
Postoji službeni datum, recimo, koji je onaj iz bitke 1916.
Počelo je 21. veljače a glavni stožer smatra
da završava 18. prosinca.
Dana 18. prosinca god. stvari se na terenu smiruju,
ali bitka se nastavlja.
Uvijek ima bombardiranja, topništvo,
okršaji, ruke pomoći itd.,
do velike ofenzive od 20. kolovoza 1917.
koji će zapravo omogućiti generalu Guillaumatu
vratiti Nijemce gotovo na početnoj poziciji.
Od 95 divizija francuske vojske,
70 ih je sudjelovalo u ovu strašnu bitku.
Krzneni koji su se vratili ponosno potvrdio:
“Verdun, bio sam tamo.
Ostali su ostali tamo, zauvijek."
U prosincu 1916. god.
rezultati su impresivni.
Strateški, bitka kod Verduna nije donijela ništa.
Falkenhayn će moći reći poraća koje je pokušao upropastiti
francuska vojska.
Ovi argumenti se vide poput patetičnog opravdanja
gorkog neuspjeha.
U maloj igri morbidnih kalkulacija,
Verdun pobjeđuje nagrada za nevjerojatne rezultate.
300 dana i 300 noći borba za 300.000 mrtvih,
162.000 Francuza i 140.000 Nijemaca.
Više od 1000 mrtvih dnevno.
Ova masovna smrt, industrijski, koji će ostaviti traga.
Na fronti Verdun, jedan od tri poilu je ubijen ili ranjen.
Nakon ove bitke,
Prvog svjetskog rata očekivalo se da će trajati još gotovo dvije godine.
Imale bi druge krvave bitke mjesto prije suprotstavljanja osvajaču.
Francuska zemlja nije bila gotova vidjeti kako rastu bijeli križevi.