Siellä on 150 000 ihmistä,
tuotu tänne pelkän tahdon kautta yhdestä miehestä.
Yhdessä yhden lipun alla.
Yhdistettynä sama tervehdys.
Valmis seuraamaan häntä jopa sotaan,
hulluudeksi,
heidän oppaansa,
heidän Führerinsä.
Harvat nimet resonoivat yhtä voimakkaasti nykyhistoriassa
kuin Adolf Hitlerin.
Harvat miehet ovat edelleen yhteydessä sellaisella kauhun tunteella
ja viha kollektiivisessa muistissamme.
Toiveemme ja tahtomme on tälle valtakunnalle kestää tuhat vuotta.
Voimme olla iloisia, koska että tulevaisuus kuuluu kokonaan meille.
Terve voitto!
Hänen nationalistiset ja fanaattiset puheensa sinkitti kokonaisen kansan,
syöttäen heidät tappavimpaan konfliktiin 1900-luvulta:
toinen maailmansota.
Viisi vuotta sotaa.
Yli 60 miljoonaa kuollutta.
Koko maailma muuttui.
Ja kataklysmi merkitsi sukupolvia.
Seitsemänkymmentä vuotta hänen kuolemansa jälkeen natsijohtajan historiasta
sisältää edelleen harmaita alueita.
Miten mies, joka tuli tyhjästä saavuttaa vallan huipulle
ja tehdä kaikkein julmimpia sotarikoksia ja pahimmat rikokset
koskaan tehty ihmisyyttä vastaan?
Tämä on tarina aiomme kertoa.
Miten se on mahdollista kuvitella tämä nuori vauvanaamainen poika
tulee joku päivä olla vastuussa sellaisesta kauhusta?
Aluksi hänen oli tarkoitus olla merkityksetön elämä,
mahdollisimman anonyymi olemassaolo.
Poika, joka myöhemmin kutsutaan Führeriksi,
syntyi maaseudulla Linzissä Itävallassa huhtikuussa 1889.
Hänellä oli tapahtumaton murrosikä.
Nuorena poikana,
hän ei ollut erilainen keneltä tahansa hänen nuoristaan ​​ystävästään,
ei luokkansa huippua
eikä varsinaista tanssia.
Hänen opettajansa tiesi, että hän oli älykäs,
mutta hän oli myös laiska ja ennen kaikkea erittäin kuriton.
Adolf Hitler ei ehkä ollut kiinnostunut koulusta,
mutta hänellä oli intohimo.
Hän vietti kaiken vapaa-aikansa hänen makuuhuoneen piirustuksessaan.
Se oli hänen ainoa vapaa-aikansa.
Itse asiassa piirtämisestä tuli pian paljon enemmän kuin pelkkä lapsuuden harrastus.
Hänellä oli luonnollinen lahjakkuus,
hänen koko perheensä, ei kukaan heistä hänellä oli taiteen koulutusta
kehui piirustuksistaan ja hänen akvarellejaan.
Ja tuossa nuoressa iässä vain 11 tai 12
hän päätti että hänestä tulisi taidemaalari.
Tämä taiteellinen kutsumus ei vastannut yleisellä hyväksynnällä kotona
koska hänen isänsä Alois oli jo suunnitellut poikansa tulevaisuutta.
Adolf haluaisi hänestä, ryhtyä virkamieheksi.
Hänen isänsä unelmoi tehdä Adolfista virkamiehen
Itävalta-Unkarin valtakunnassa,
ja siksi kertoi hänelle se ei tullut kysymykseen.
Ja niin kuului huuto, oli kyyneleitä ja ehkä jopa iskuja.
Hänen isänsä oli väkivaltainen, joi liikaa ja sitten hänellä oli vihanpurkauksia.
Mutta kun hän oli vain 13,
hänen isänsä kuoli yllättäen sydänkohtauksesta.
Sitten Adolf tajusi, ettei mitään ollut valitsemallaan tiellä.
Hänestä tulisi taiteilija.
Vuosi oli 1907.
Hitler oli vain 18-vuotias.
Hän lähti kotoaan ja Linzin provinssistaan Pohjois-Itävallassa.
Hänen tavoitteensa, pääkaupunki Wien,
200 kilometrin päässä.
Tuolloin kaupunki oli suuri eurooppalainen kulttuuripääkaupunki,
Pariisin kilpailija,
ja välttämätön paikka taiteilijoille ja intellektuellit
vuosisadan vaihteessa.
vakuuttunut lahjakkuudestaan,
Hitler uskoi voivansa vihdoinkin tehdä siitä taiteilijana.
Ja paras tapa oli Kuvataideakatemian kautta.
Saadaksesi pääsyn tähän oppilaitokseen,
opiskelijoiden piti ottaa erittäin valikoiva tentti.
Mutta Adolf Hitler ei ollut huolissaan.
Hänelle ei ollut epäilystäkään.
Pääsykoe ei olisi sen kummempaa kuin muodollisuus.
Tämä on joku, joka uskoi luonnollisella erolla,
neroudessa, poikkeuksellisessa kyvyssä.
Hitlerin koko elämän ajan ja tämä pätee taidekoulun kokeeseen,
hän osoitti vahva ja todellinen itseluottamus.
Hän oli vakuuttunut, että hän onnistuu,
ja tulla hyväksytyksi Kuvataideakatemiaan.
Allekirjoitettu Adolf Hitler.
Tässä ovat kankaat hän maalasi tuolloin.
Vaikka he osoittavat tiettyä lahjakkuutta, huolellista työtä,
ne eivät ole erityisen alkuperäisiä.
Joka tapauksessa se oli mielipide Kuvataideakatemiasta.
Professori harkitsee hänen työnsä oli riittämätöntä ja hän epäonnistui.
Kun tuomariston päätös tuli,
Hitler tuntui siltä kuin olisi häntä puukotettiin selkään.
Adolf Hitlerillä oli selvästi ei työskennellyt tarpeeksi kovasti,
hän vain käveli sisään välittämättä,
mutta hän oli vain melko lahjakas piirtämisessä, ei mitään muuta.
Kirjassaan "Mein Kampf" kirjoitettu vuosia myöhemmin,
hän kuvaili tätä päivää yhdeksi elämänsä pahimmista hetkistä.
"Olin niin vakuuttunut menestyksestäni että ilmoitus epäonnistumisestani
tuli kuin salama taivaasta."
Hän ei odottanut tätä ollenkaan, ja hänet murskattiin.
Adolf Hitler ei hyväksynyt tätä epäonnistumista, varsinkin kun hän oli vakuuttunut
että jos hän epäonnistuu se ei johtunut lahjakkuuden puutteesta,
vaan koska tuomaristo oli väärässä.
Hän tunsi olonsa turhautuneeksi ja vihainen laitokselle.
Tämä epäonnistuminen aloitti synkimmät vuodet Hitlerin elämässä.
Hän meni hännänkierteeseen, alaspäin suuntautuva spiraali.
Tämä on vähän tunnettu jakso hänen historiassaan,
ja kuitenkin se oli tänä aikana että hänen viskeraalinen vihansa muita kohtaan
juurtuisi ja kasvaisi.
Vaikka hän kieltäytyi Kuvataideakatemia,
Adolf Hitler päätti jäädä Wieniin.
Hän vietti päivänsä piilossa hänen ullakkohuoneeseensa
tässä rakennuksessa kaupungin keskustassa.
Hänellä ei ollut halua tehdä töitä
joko virkamiehenä tai työntekijänä jossain.
Kaikki tämä näytti vähemmältä kuin mitä hän ansaitsi koska hän katsoi itseään
suurena taiteilijana.
Nuori mies vähitellen käyttänyt kaikki säästönsä.
Pian hän oli rahaton ilman tarpeeksi rahaa maksaa edes vuokransa.
Hänet pakotettiin turvautumaan suojiin ja joskus asunut kadulla,
jopa nukkumassa julkisilla penkeillä jotkut yöt.
Hitler oli 20-vuotias ja kulkuri.
Ansaitaksesi vähän rahaa, hän maalasi maisemia
jonka hän myi turisteille.
Hän myi pienet korttinsa, hänen pieniä maalauksiaan
aina kun pystyi.
Hän ei syönyt kovin paljon koska he eivät tuoneet paljoa tuloja.
Hänen olemassaolonsa oli täysin marginaalista.
Tämä kodittomuuden aika kestäisi useita vuosia,
vuosia, jolloin Hitler oli intensiivisesti katkera kuin hän oli vakuuttunut
että jos hän olisi pudonnut näin alas, se ei voinut olla hänen vikansa.
Joku tai jotain muu oli vastuussa.
Ja Hitler oli tunnistanut nuo viholliset joka halusi satuttaa häntä,
jotka hän syytti epäonnistumisestaan.
He ovat jo tehneet syntipukkeja tuolloin.
1920-luvulla,
Itävallassa osa lehdistöstä syytti kaikki yhteiskunnan ongelmat
yhdelle väestöryhmälle,
juutalaiset.
Antisemitismi oli avointa ja yksiselitteinen,
kuten kuvataan "Deutches Volksblatt",
saksalainen kansanlehti
yksi suurimmista painatuksista toimii Wienissä.
Tässä artikkelissa päivälehti pohtii
"taloudellinen heikkeneminen josta juutalaiset ovat vastuussa".
Niitä verrataan sairauteen se mätänee Itävallan yhteiskunnan.
"Juutalainen elementti on haitallinen vieras esine
joka on poistettava, jotta valtio ja ihmiset pysyvät terveinä."
Toinen artikkeli käynnisti valituksen antisemitistisille saksalaisille lukijoille.
Wienin vaalien keskellä juutalaisia ​​kuvattiin
päihitettävänä vastustajana.
"Saksalaiset äänestäjät eivät saa seurata perässä korujen vaalilause".
Juutalaiset tuomittiin, kiellettiin, äärimmäisinä kansanvastaisina.
Toisin sanoen, ihmisiä, joilla ei ole kotia eikä tulisijaa,
ei uskontoa eikä lakia, ja jotka siksi muodostavat uhan.
Hitler lukee säännöllisesti tämä antisemitistinen lehdistö
ja kääntyi vielä radikaalimpaan lukemiseen.
Yksi hänen suosikeistaan oli pieni äärioikeistolainen julkaisu,
"Ostara",
joka oli avoimesti selväsanainen vihassaan juutalaisia ​​kohtaan.
Hän luonnehtii tarkasti ja saksalaisen ritari uhkasi.
Ideoita, jotka resonoivat nuoren Adolf Hitlerin kanssa.
Tämä lehdistö tarjosi hänelle kaatumisensa syillä.
Tuolloin Hitler näki itsensä sosiaalisena syrjäytyneenä.
Ja kun luet kaikkea tätä kirjallisuutta, lukea koko lehdistöä,
nähdessään, että kannat otettiin juutalaisten kaltaisten ihmisten toimesta,
jolla ei pitäisi olla oikeutta niihin.
Tämä lisäsi hänen sosiaalista kaunaansa.
Hitler oli tuolloin 24-vuotias. ja hänen elämänsä oli epäonnistunut.
Mutta ulkopuolinen tapahtuma muuttaisi kaiken.
Tapahtuma, joka muuttaa hänen kohtalonsa.
Ensimmäinen maailmansota puhkesi kesällä 1914.
Itävalta-Unkarin valtakunta ja Saksa Ranskaa, Englantia ja Venäjää vastaan.
Hitler oli itävaltalainen, mutta liittyi saksalaisten puolelle
koska se oli saksalainen hän halusi puolustaa.
Ja tässä konfliktissa sanoinkuvaamattomasta väkivallasta,
hän löytäisi elämälleen uuden tarkoituksen.
Tässä valokuvassa hän seisoo lähes tuntemattomana
kerrossänkytovereidensa vieressä, pitkät viikset hänen laihoilla kasvoillaan.
Armeijan sisällä, nuori mies löysi tukevan ympäristön.
Tämä oli hänelle melkein ilmestys.
Ensimmäisen maailmansodan alussa hän on nuori mies ilman perhettä.
Viikkojen ja kuukausien aikana, hän löytää uuden paikan sopeutua.
Ensimmäistä kertaa äitinsä kuoleman jälkeen,
nuorella Hitlerillä on jälleen koti.
Sotilas Hitler oli vastuussa kuriiri viestien toimittamiseen
komentopisteiden välillä etuosan takana.
Ja poika, joka oli vain koskaan ollut keskinkertainen opiskelija ja epäonnistunut maalari
tuli mallisotilas, innokas ja tottelevainen.
Ensimmäistä kertaa elämässään Adolf Hitler ansaitsi jopa tunnustuksen.
Armeija koristeli hänet rautaristin kanssa,
korkea sotilaspalkinto.
Tämä olisi yksi elämänsä ylpeimmistä saavutuksista.
Ja kun hänestä tuli Führer vuosia myöhemmin, hän käyttäisi sitä aina.
Tämä oli tärkeä asia hänelle henkilökohtaisesti.
Se oli hänen ensimmäinen diplominsa, hänen ensimmäinen erottelunsa.
Nuori mies oli vihdoin löytänyt paikkansa armeijassa.
Ainoa ongelma oli se 11. marraskuuta 1918
Saksa allekirjoitti aselevon.
Sota oli ohi.
Adolf Hitlerille tämä oli tragedia
sillä se tarkoitti aloittamista tyhjästä kaikki uudestaan,
paluu edelliseen elämäänsä, rahaton, ilman perhettä eikä kotia.
Hän ei halunnut lähteä armeijasta,
tämä oli ainoa paikka missä hän oli voinut asua
jokseenkin mukavasti lapsuudesta asti,
siitä lähtien kun hän oli lähtenyt kotoaan.
Jos hänet demobilisoitiin, hän kuolisi nälkään,
maalata ja yrittää myydä niitä.
Joten hän yritti kaikkea hän voisi jäädä armeijaan.
Nuori mies saisi arvokasta tukea
mieheltä, joka otti hänet siipiensä alle.
Tämä mies oli Karl Mayr.
Et ole varmaan koskaan kuullut hänen nimensä tai nähnyt hänen kasvonsa,
mutta hänellä olisi ratkaiseva rooli Adolf Hitlerin elämässä.
Hän oli se, joka mahdollisti nuoren miehen luomaan perustuksia
mitä tekisi pian tullut natsi-ideologiaksi.
Karl Mayr voidaan kiittää Hitlerin luomisen kanssa.
Hän toimi väliaikaisena elementtinä, ponnahduslauta, joka mahdollisti hänet
löytää kyky se tekisi hänestä führerin, oppaan.
Karl Mayr oli tärkeä mies armeijassa.
Hän oli rykmenttinsä päällikkö tiedustelupalvelut.
Sodan lopussa hän oli vastakkain kasvava uhka hänen joukkojensa keskuudessa.
Sotilaiden joukossa oli äärivasemmiston militantteja paluu edestä,
ja Mayr pelkäsi että heidän ajatuksensa leviäisivät.
Armeijan johto oli huolissaan että nämä ihmiset
otetaan takaisin siviilielämään,
vasemmiston ideat, vasemmiston mentaliteetit.
He olivat nähneet kuinka bolshevikit otti menestyksekkäästi armeijan.
Ja he olivat huolissaan että tämä voi helposti tapahtua kotona.
Mayr halusi estää nämä ääriliikkeet
saastuttamasta armeijaa hinnalla millä hyvänsä.
Ja tätä varten hän tarvitsi luotettavia, uskollisia miehiä
joka valvoisi mustia lampaita.
Siksi hän värväsi Adolf Hitlerin, joka oli valmis tekemään mitä tahansa
pysyä armeijassa.
Hän aloitti vaatimattomana informanttina joka kertoi komentajalle
mitkä sotilaat olivat luotettavia vai eivät.
Hän tuomitsi ystävät, ja samalla
hän luultavasti tunsi että hän oli hyvin isänmaallinen.
Hän auttaisi armeijaa poista sen epämiellyttävät elementit.
Nuorella sotilaalla oli muita ominaisuuksia joita Mayr piti erittäin hyödyllisenä.
Hän oli voimakas patriootti ja hänellä oli vertaansa vailla oleva lahja.
Hän oli joku, joka puhui koko ajan,
jolla on lähes non-stop sanallinen inkontinenssi;
aina kun pystyi, hän kiusaa ihmisiä, piti puheita.
Ja todellakin, Mayr ja muut ymmärsivät että hänellä oli lahja,
erilainen kuin muut ihmiset, puhua julkisesti,
varsinkin laajalle yleisölle.
Hitlerillä oli kaikki tulla hyväksi päähenkilöksi,
mutta häneltä puuttui koulutus ja kulttuuri.
Joten Mayr lähetti hänet yliopistoon Münchenistä ottamaan oppitunteja.
Hitler oppi tästä miten hänen ajatteluprosessinsa rakennetaan.
Hän opiskeli historiaa ja politiikkaa.
Hän löysi joitakin näistä luennoista erityisen mielenkiintoista
koska näissä amfiteattereissa tuolloin,
joillakin taloustieteen luokilla perustuivat radikaaliin antisemitismiin.
Rahoituskapitalismi väitetään luoneen juutalaisten toimesta
tuotantovoimien leikkaamisesta eri maista.
Tämä oli ilmestys Hitlerille.
Hän omaksui sen kokonaan samalla kun taivutti sen omalle antisemitismilleen,
antisemitismi, joka oli täysin hullu, pakkomielle, radikaali ja uusi.
Viha juutalaisia ​​kohtaan tuli määrittävä elementti
Hitlerin koko filosofiasta.
Hän ilmaisi sen väkivaltaisesti ja karkeasti vuoden 1919 kirjeessä.
Tässä tämä kirje.
Neljä sivua Hitlerin itsensä kirjoittamia ja lähetettiin sotilaan, Adolf Gemlichin luo,
vastauksena pyyntöön juutalaiskysymyksestä.
Näin Hitler kirjoitti.
Hän totesi, että juutalaiset ovat vieras rotu,
johon hän vertasi "kansakuntien radikaali tuberkuloosi".
Myöhemmin hän ilmoitti kannattavansa "antisemitismi
syyn perusteella, jonka täytyy johtaa järjestelmälliseen lailliseen taisteluun
ja eliminointi juutalaisten etuoikeuksista".
Kirje sisältää sitten tuskin verhottu uhkaus.
"Perimmäisen tavoitteen on oltava juutalaisten peruuttamaton poistaminen".
Tämä on alku antisemitistinen poliittinen teoria
joka jo selvästi edisti tavoitetta juutalaisten poistamisesta väkivaltaisesti
saksalaisesta yhteiskunnasta.
Hän tarkoitti saksalaisen vehnän erottamista juutalaisista akanoista,
jakaa nämä kaksi elementtiä ja työntämällä ne erilleen;
on jo ajatus maanpaosta, niistä eroon pääsemisestä.
Hitler oli vain 30-vuotias,
ja tämä oli hänen ensimmäinen poliittinen tekonsa,
teksti, joka loi perustan hänen ehdottoman antisemitismissään.
Hän saattoi olla vieläkin pelkkä aliupseeri
jakaa ajatuksiaan sotilaspiireissä, mutta Hitler ei tuhlaa aikaa
levittää ideologiaansa, kaukana armeijan rajojen ulkopuolella.
Kaikki muuttuisi salaisen tehtävän aikana.
Päivämäärä oli 12. syyskuuta 1919, paikka, München.
Hitler istui pöydän ääressä keskustan baarissa,
mutta hän ei ollut tavallinen asiakas.
Sotilastiedustelupalvelut oli antanut hänelle tehtävän
äärioikeistolaisen ryhmän vakoilulla joka oli perustanut päämajansa tänne.
Tämä oli DAP, ultraradikaali saksalainen työväenpuolue
noin 50 jäsenellä.
Adolf Hitlerin tehtävä vaati häntä pysymään incognito-tilassa,
mutta tapahtuma ei sujunut suunnitellusti.
Lausuttiin lause se raivostutti hänet.
Kun puolueen jäsenet keskustelivat, yksi heistä esitti ideaa
itsenäisestä Baijerista joka eroaisi Saksasta.
Sillä Hitler, jota nämä sanat pistivät, tämä oli mahdotonta ajatella
eikä hän voinut istua paikallaan.
Hän kiipesi pöydälle, alkoi puhua
ja piti täysin fanaattisen puheen
tuomitsi Baijerin separatismin.
Hitler puolusti Suur-Saksaa jonka puolesta hän oli taistellut,
ja hän oli niin kiihkeä, osoitti sellaista vakaumusta
että koko yleisö oli innostunut.
Hän ymmärtää, että hänellä on kykyjä jonka voimaa hän ei todellakaan ollut tajunnut.
Kaikki kerralla, voin puhua tarkoittaa, että ihmiset kuuntelevat nyt
kaikkeen mitä minulla on sanottavaa.
Ja yhtäkkiä se on kuin paratiisi hänelle.
Hän on ihmisten ympäröimä jotka luulevat olevansa mahtava,
jotka hyväksyvät hänet ja jotka kuuntelevat häntä.
Sinä iltana syyskuun 12. päivänä 1999, merkitsi käännekohtaa
Adolf Hitlerin elämässä.
Tämä on tavallaan todella toinen hetki
että Hitlerin poliittinen ura alkaa.
Adolf Hitler oli löytänyt tiensä.
Hän olisi poliitikko.
Hän liittyi DAP:iin sen 55. jäsenenä.
Nuoret aktivistit ei aikonut pysähtyä siihen.
Hänen tavoitteenaan oli kiivetä huipulle.
Kaksi vuotta myöhemmin, iltana helmikuussa 1921 Münchenissä.
Circus Krone, yksi kaupungin suurimmat viihdepaikat, oli täynnä.
Kuusi tuhatta ihmistä oli tullut kuuntelemaan Adolf Hitleriä.
Vain muutamassa kuukaudessa, pieni tiedottaja baarista
oli tullut tähtitiedottaja juhlia varten.
Pelkästään hänen nimensä täytti paikat, kannattajat ja vain uteliaat
olivat kiinnostuneita hänen puhekyvystään ja hänen työväenpuolueensa.
Hän ilmaisi Saksan kansan kärsimys
heidän raivonsa, vihansa, tuskansa; ja tämä resonoi
silloinen yleisön kanssa.
Hän onnistui luomaan syvä kollektiivinen innostus
myös ihmisten keskuudessa jotka olivat alunperin tulleet
aikomuksenaan kiusata häntä.
Adolf Hitlerin puheet olivat kuin mitään koskaan ennen nähty tuolloin.
1920-luvulla
näin poliitikot puhui yleisölleen.
Järkyttävä akateeminen sävy, tärisevä ääni.
Ja nyt Adolf Hitlerin puhe.
Se oli tuolloin uutta, ei kukaan ollut koskaan nähnyt ihmisten puhuvan tällä tavalla
Saksassa noina vuosina.
Hitler puhui jämäkästi, nykivästi.
Lyhyet lauseet, jotka olivat erittäin kova isku, erittäin karkea usein,
tunteiden suhteen ja täynnä vihaa, täynnä aggressiota.
Mutta tämän virkailijan sävy oli merkitystä ja syvyyttä
tuolloin.
Hitler tajusi että hänestä voisi tulla paljon enemmän
kuin puhuja pienelle poliittiselle ryhmälle Baijerissa.
Hän pystyi herättämään väkijoukkoja.
Hän voisi olla johtavassa poliittisessa roolissa.
DAP:n olennaisena jäsenenä hän otti johdon
pienestä puolueesta, ja aloitti valtavan tehtävänsä
tulla jonakin päivänä kansalliseksi johtajaksi.
Ja miksi ei, koko Saksan johtaja.
Kiipeämään vallan korkeuksiin 1920-luvulla Hitler
perustaa ultra nykyaikainen viestintästrategia.
Puhujakykynsä lisäksi ja hänen äärimmäisiä ajatuksiaan,
hän myös otti käyttöön työkalun että harvat aikansa poliitikot
käyttivät kuvien voimaa, alkaen omasta ulkonäöstään.
Täällä sodan lopussa vuonna 1918, hänellä oli edelleen leveät viikset,
jäänne 1800-luvulta.
Useita kuukausia myöhemmin, hän muutti ulkonäköään,
trimmaa viikset pieneen harjaan.
Se oli aikakauden moderni ilme.
Luulen myös, että siellä oli hänen halunsa katkaista
1800-luvulla.
Hän oli hyvin nuori,
ja siellä oli muodin vaikutus
Münchenin nuorisosta.
Hänen muotokuvansa näkyvät jo hänen sileä hiustyylinsä.
Hän vaihtaisi hiusten ulkonäköään, mutta myöhemmin.
Ja varmistaakseen, ettei kukaan unohda kasvojaan tehdä vahvan vaikutuksen
1920-luvulla Hitler työskennellyt asiantuntijan kanssa.
Hänen nimensä oli Heinrich Hoffman.
Hän oli ammattivalokuvaaja sekä sitoutunut natsi.
Yksi ensimmäisistä jäsenistä Hitlerin pienestä puolueesta.
Hän tarjoutui tulemaan hänen virallinen valokuvaaja,
ja Hitler hyväksyi.
Hän antoi itsensä vakuuttua että jotain olisi tehtävää
ja että hänen kuvansa voisi olla tyylitelty.
Hitler oppi käyttämään valokuvausta viestintävälineenä
Münchenin studiossa Heinrich Hoffmannilta
osoitteessa 50 Shelling Strasse.
Hän työskenteli eleidensä ja asentojensa parissa kameran edessä
kiinnittääksesi huomiota paremmin, paremmin vakuuttaa yleisönsä.
Hän kehitti dramaattisia eleitä lyömään hänen ideansa kotiin,
antaa hänelle teatteriasentoja heti tunnistettava tyyli.
Hän ei ollut vain poliitikko, hän oli näyttelijä,
panostanut voimakkaasti rooliinsa.
Hänen temppunsa oli lainata teatterista.
Hän ei ollut koskaan kouluttautunut näyttelijäksi. mutta vietti pitkiä iltoja teatterissa
ja ooppera ja hän siirsi sen politiikkaan.
Hitler näytteli nyrkkeilijää kun hän halusi näyttää uhmakkaalta.
Hän heilutti nyrkkiään kun hän halusi uhkailla vihollisiaan.
Hän yritti kaikkea.
Hän harjoitteli peilin edessä, mutta valokuvalla
hän voisi saada paremman idean.
Hän viimeisteli esityksensä.
Ja suorituskyky, fyysisyys oli kaikki osa hänen vaikutusvaltaansa.
Hänen tavoitteenaan oli myös erottua joukosta muilta aikansa poliitikoilta.
Näin yksi presidenteistä
Saksan tasavallasta, Kenttämarsalkka Hindenburg puhui julkisesti.
Hän luki puheensa katsomatta koskaan silmiään
pois kirjoitetulta sivulta ilman eleitä tai pienintäkään tunteen ilmaisua.
Hitler oli kuitenkin täysin päinvastainen.
Puristettu nyrkkiin ilmaistakseen vihaansa.
mutta puheiden pitämisen sijaan veljeydestä
Meidän täytyy tavoittaa ihmiset ylittää hitaasti ennakkoluulonsa
auttaa enemmän ja enemmän.
Hänen sormensa osoittaa alaspäin merkitsemään vihollista
tuhottava.
Hän korosti jokaista ideaa törkeillä eleillä,
ikään kuin hän olisi puheensa vallannut.
Se ei ole se, joka antaa köyhille.
mutta sanomme saksalaisille: auta itseäsi!
Rikas tai köyhä kaikkien täytyy auttaa
kaikkien täytyy ajatella, että on joku minua köyhempi.
ja haluan auttaa tätä maanmiestä.
Tämä kaikki oli niin tehokasta että Hoffman muuttuisi myöhemmin
tietyt valokuvat tasapuolisesti ilmeikkäät propagandajulisteet.
Ulkonäkö, sanasto, asento.
Hitler ei jättänyt mitään sattuman varaan, ja hän myös sovelsi tätä lähestymistapaa,
jota nyt kutsutaan poliittinen markkinointi puolueelleen.
Hitler piti DAP-logoa tylsänä kilpailijoihinsa verrattuna.
Kaikki sen ajan suuret puolueet oli terävän näköiset logot,
kolme nuolta sosialisteille, musta, valkoinen ja punainen
Saksan lipusta kansallisen oikeiston puolesta,
sirppi ja vasara kommunistille.
Hitler halusi myös symbolin joka kiinnittäisi ihmisten huomion
ja olla parempi kuin hänen kilpailijansa, joten hän joutui töihin.
Eräänä yönä vuonna 1920 baarissa, jota hän käytti päämajana,
hän kokosi yhteen DAP-johtajat.
Kaikkien piti antaa ideoita puolueen tulevalle logolle.
Useita symboleja tutkittiin; kahdeksanhaarainen tähti,
toisessa kuusi haaraa.
Eräänlainen pyöreä risti ja useita muita.
Ideat virtasivat ja se oli tärkeä tapaaminen.
Todellakin, asiakirjan alaosassa oli käsinkirjoitettu lausunto,
"saksalaisten pyhä piirustus,
yksi näistä piirustuksista pitäisi saada meidät toimiin."
Se allekirjoitettiin Adolf Hitler.
Erilaisten piirustusten joukossa Hitler asetti huomionsa
tässä hakaristi.
Ymmärtääksemme miksi meidän on tutkittava Saksan äärioikeiston mentaliteetti
joka oli leimannut häntä niin voimakkaasti.
Se oli maailma täynnä germaanilaista mytologiaa
Dantesque-taistelusta rodun selviytymisen vuoksi.
Arjalainen rotu se oli ilmeisesti uhattuna
muiden sivilisaatioiden toimesta.
Runsaasti ultranationalistista kirjallisuutta antoi tälle kansalle tunnuksen.
Hakaristi, symboli oletetusta paremmuudesta
pohjoismaisesta valkoisesta rodusta.
Tavoitteena oli paluu Saksan alkuperään,
pohjoismaisen sivilisaation alkuperä.
Hitlerille tämä kuvio symboloi saksalaisten ylivoimasta
yli kaikkien muiden ihmisten, varsinkin juutalaiset.
"Tämä risti edustaa arjalaista henkeä, ei juutalainen henki.
Se on taistelumme merkki maailmanlaajuista ruttoa vastaan".
Hitler halusi tehdä tämän tunnuksen mahdollisimman vahvana
houkutellakseen muiden puolueiden jäseniä.
Hän tähtäsi ensin kommunistiseen puolueeseen, joka oli erittäin suosittu työntekijöiden keskuudessa.
Siksi hän otti käyttöön punaisen värin heidän lipustaan.
Mutta hän katseli myös kilpailijoitaan äärioikealla.
Joten hän omisti Valkoisen Saksan keisarillisen lipun.
Ja näin luotiin natsipuolueen tavaramerkki.
Samaan tapaan Hitler nimesi pienen puolueensa uudelleen
heittää leveämpi verkko.
Pieni saksalainen työväenpuolue tuli kansallissosialistiseksi puolueeksi
lyhennetty natsiksi.
Hitler yrittää kaikkensa suostutellakseen kollegansa
Saksan työväenpuolueen jotenkin Saksan työväenpuolue
ei ihan toimi.
Jotain puuttuu, mutta pikemminkin hän ajattelee mikä todella innostaa ihmisiä
tuo ajatuksen nationalismista ja sosialismi yhdessä.
Vain vuosi astumisen jälkeen politiikkaan Hitler oli luonut kuvan
joka oli yleisesti tunnistettavissa, ja hänen puolueensa hakaristineen,
oli helposti tunnistettavissa.
Kaikki mitä jäi tuli tunnetuksi kaikkien saksalaisten keskuudessa.
Tehdäksesi niin, Hitler osoitti innokasta teatteritajua.
Hän loi henkilökohtaisen miliisin, kovia miehiä, jotka olivat vastuussa
saadakseen huomiota puolueeseensa poliittisella näyttämöllä
ja tehdä vaikutuksen joukkoihin.
Hän loi heille yhtenäisen ruskeapaidan.
Todellisuudessa hän vain kopioi toinen poliitikko
jotka olivat jo tehneet nämä kaikki.
Italian fasistinen johtaja Mussolini, joka otti vallan Roomassa
mustapaitaisten joukkojensa kanssa.
Jopa hänen miliisin nimi tarkoitus oli tehdä vaikutus.
Hän kutsui heitä SA:ksi, saksalainen lyhenne
"Assault Division" -osastolle.
SA:n kanssa, Hitlerin tapaamiset muuttuivat vallan näytteiksi.
Hänellä oli tämä puolisotilaallinen voima marssi täydellisellä askeleella
kurinalaisuuden kanssa joka jätti vahvan vaikutuksen.
Tuotanto oli niin vaikuttava että vaikka hän oli
vain pienen puolueen pää, hän näytti olevan johtava poliitikko.
Hän onnistui jopa pääsemään otsikoihin saksalaisissa sanomalehdissä
käyttämällä yksinkertaista menetelmää joka toimi lähes joka kerta.
Väkivalta.
Hän käytti kaikkia mahdollisia tekosyitä.
Mitä näyttävämpää väkivalta on, mitä enemmän lehdistö kirjoitti natseista.
Asiasta kertoi Nuremberg Daily Journal että "miehet, joilla on hakaristi
hyökkäsi kolmen juutalaisen kimppuun autoissa."
Toisen kerran lehdistö ilmaisi huolensa "hakaristin kauhusta".
Münchenissä "17 nuorta heitettiin ulos
kahvilasta ja lyötiin mailoilla ja kepeillä".
SA meni niin pitkälle, että teki hyökkäyksiä kuin tämä "kranaatti heitettiin
Mannheimin kaupungissa", pieni kaupunki Baijerissa.
Julkisuus oli Hitlerin happea.
Voit taata alusta alkaen että kun Hitler puhui,
olisi ilotulitus ja sanallinen ilotulitus.
Ja joskus sitten olisi näitä tappeluita ja tappeluita,
ja niin edelleen.
Ja millä tahansa tavalla se varmisti että hän pääsi sanomalehtiin.
Ei ainuttakaan viikkoa meni ohi ilman uutisia natseista,
ja Hitlerin ultranationalistinen asenne oli levinnyt koko Saksaan.
Vuoteen 1923 mennessä hänen jäsenyytensä oli kymmenkertaistunut.
Hänen puolueessaan oli 55 000 jäsentä.
Hitler tunsi olevansa vahvempi kuin koskaan, joten hän päätti käyttää 800 SA:taan
järjestämään vallankaappauksen ja marssi pääkaupunkiin Berliiniin.
8. marraskuuta noin klo 19. useiden satojen aseistautuneiden miesten kanssa,
hän otti jäseniä panttivangiksi hallituksen kokouksesta
suuressa Münchenin auditoriossa.
Hän halusi kaapata vallan väkisin.
Hitler ryntäsi yhtäkkiä sisään, seurasi hänen SA
ja hän ampui laukauksen kattoon.
Sitten hän käveli palkintokorokkeelle
ja alkoi huutaa että kansallinen vallankumous
oli puhjennut.
Hitler vaati että ministerit kokouksessa
liittyä hänen kanssaan perustamaan diktatuuri ja marssi Berliiniin.
Mutta hänen putschistinsa yliarvioivat voimansa.
Armeija ja poliisi vastustavat heitä olivat paremmin organisoituja ja paremmin aseistettuja.
Taistelut raivosivat kaduilla kaksi päivää, mutta natsit eivät olleet vertaa.
Putsch-yritys murskattiin.
Hitler pidätettiin, syytetty maanpetoksesta ja tuomittu.
Hänen nousunsa näytti katkenneen, mutta vain ulkonäöltään.
Hän pysyi vakuuttuneena että hän pian johtaa Saksaa.
Hänellä oli jo mielessään uusi strategia.
Hänen määrittävä piirrensä oli hänen horjumaton uskonsa
poliittisessa kohtalossaan paljon yli kaiken kuviteltavissa olevan.
Huhtikuussa 1924
Landsbergin vankilassa, kirjoituskoneen napsautus
kuului tulevan sellistä ylemmällä tasolla.
Adolf Hitlerillä oli sellitoverinsa kirjoittanut kymmeniä sivuja.
Hän oli aloittanut projektin joka toi häneen uutta energiaa.
Hän kirjoittaisi kirjan tiivistää hänen poliittisen filosofiansa
ja kutsuisi sitä "Mein Kampf" tai "Minun taisteluni".
"Mein Kampf" oli taustalla oleva rakenne poliittiselta alustalta.
Hitler halusi olla tiedottaja kaikille entisille sotilaille,
tästä syystä otsikko "Minun taisteluni".
Hän olisi voinut kutsua sitä "taisteluksemme". mutta hän selvästi aikoi osoittaa
että hän oli se joka oli valmis menemään koko matkan,
joka ottaisi kaiken tarvittavan taistelemaan Saksan puolesta.
Vaikka telkien takana, Hitler ei koskaan luopunut valtapyrkimyksestään.
Hän vain muutti strategiaansa kuin hänen epäonnistunut vallankaappaus
oli antanut hänelle ajattelutauon.
Tässä vaiheessa, hän halusi tulla johtajaksi laillisesti
äänestysprosessin kautta.
Hän halusi voittaa vaalit.
Hitlerin maali "Mein Kampfilla" oli ansaita tunnustusta itselleen
kiistattomana johtajana nationalistisesta oikeistoliikkeestä.
Iso kirja, yli 600-sivuinen poliittinen essee
mutta hirveä essee jossa hän laajeni
hänen äärimmäisen kansallismielinen ideologiansa, rasistisia teorioita
jonka hän oli laittanut yhdessä 1920-luvulta lähtien.
Hän painotti erityisesti väitetty ylivoima
arjalaiset yli juutalaiset, syyttää jälkimmäistä kaikesta
Saksan onnettomuuksista.
Hän vertasi juutalaisten uskontoa sukupuolitautiin, kuppaan.
"Hänen olemassaolonsa vaikutus muistuttaa myös loisia,
jossa hän esiintyy isäntäkansa kuolla ennemmin tai myöhemmin".
Hitler oli selkeä "Mein Kampfissa" hänen ajatuksestaan
että alue Saksan hallitsemana
alue ilman juutalaisia.
Hitler lupasi myös hallitsevan Saksan
Hänen mallinsa oli suuri germaaninen valtakunta, se, joka ennen ensimmäistä maailmansotaa,
kattoi suuren osan Eurooppaa.
"Tavoitteemme: taata Saksan kansakunta alueella
johon sillä on oikeus tämän maan päällä".
Ja tämä alue oli valtava kuten Hitler halusi kaikki maat
jossa oli saksalaista alkuperää olevia ihmisiä; Itävalta, Unkari,
Tsekkoslovakia ja Puola.
Ja ylivoiman nimissä arjalaisrodusta,
hän jopa kiinnitti katseensa Venäjään.
Ajatuksena oli selittää miksi hän taisteli
ja kirja päättyi visioon uudesta sodasta tämän tärkeän tilan valloittamiseksi,
ja tästä näkökulmasta välittämään ymmärrystä
että nykyinen taistelu oli vain valmistautumista
jotta sota tulee.
Hänen poliittinen filosofiansa oli valmis.
Hänen kirjansa toimisi pohjana tulevia vaalikampanjoita varten.
Kun hänet vapautettiin, Hitler jatkaisi Saksan valloitusta.
Tällä kertaa hän olisi pysäyttämätön.
20. joulukuuta 1924
Hitler käveli ulos vankilasta.
Voittaaksesi valtaa äänestysurnilla, hän halusi kampanjoida
koko maassa, saada kaikki äänestämään häntä.
Mutta tehdäkseen niin hän tarvitsi paljon rahaa ja hänen juhlansa oli rikki.
He olivat hyvin köyhiä.
Eräs hänen liutioistaan ​​sanoi usein että kun he halusivat edistää puhetta
tarkoitus muuttaa maailmaa,
he eivät edes voineet ostaa liimaa julisteita varten.
Hitlerin oli ehdottomasti löydettävä rahaa, paljon rahaa.
Ja hänellä oli vain yksi tapa tehdä niin, hankkia tukea
rikkaimmista saksalaisista.
1930-luvun alussa niitä oli muutama erittäin
rikkaat liikemiehet Saksassa, erityisesti terästeollisuuden tycoonit.
Hiili- ja terästehtaiden omistajat.
Ongelma oli näiden kapteenien kohdalla teollisuudessa Hitler pysyi ääriliikkeenä,
mies, joka oli selvästi ei rauhoita liiketoiminnan kannalta.
2. marraskuuta 1927, Thierschstrassella Münchenissä,
Hitler asui täällä numerolla 41.
Tänä päivänä hänellä oli kokous yhden hänen ensimmäisistä
ja uskollisimmat kannattajat, Hermann Göring.
Göring oli erittäin palkittu tähti ensimmäisestä maailmansodasta,
erittäin suosittu hävittäjälentäjä Saksassa, ja myös sitoutunut natsi.
Mutta ennen kaikkea Göring oli erittäin hyvässä yhteydessä.
Hänen maineeseensa vedoten, hän pystyi ryhtymään liiketoimintaan
sodan jälkeen ja usein seurusteltu johtavien saksalaisten liikemiesten kanssa.
Siksi Hitler lähetti hänet
hankkiakseen tukeaan.
Göring oli valmistautunut vahvoja argumentteja
puristaa rahaa näiltä miehiltä.
Hän lupasi upeita sopimuksia Hitlerin tulevan hallituksen kanssa,
edustaa miljoonia markkoja tehtailleen
ja tilaukset täydellä kapasiteetilla.
Hän hyödynsi Hitlerin "Mein Kampfia". oli kirjoitettu uudelleen mustavalkoiseksi
että rakentaa suurempi germaaninen valtakunta,
prioriteetti olisi maan uudelleen aseistamista.
"Haluamme saada aseemme takaisin", hän kirjoitti.
Ja Goering osasi olla itsepintainen.
Ensimmäinen, joka liittyy puolueeseemme ei unohdeta
ja tulee olemaan valtavia sopimuksia tarjolla
koska Saksa aseistuu uudelleen jne.
Pidä kiirettä, se ei riitä kaikille.
Mahdollisuus houkuttelee suurista sopimuksista,
tietyt liikemiehet, jotkut rikkaimmista,
anna itsensä vakuuttua.
Fritz Thyssen esim. terästeollisuusmies
ihastui Goeringin viehätysvoimaan, vaikka hän olisi tehnyt toistuvasti
hylkäsi Hitlerin siihen asti.
Thyssen laittoi rahansa Goeringin ajatteluun jotta jokainen ei luottaisi puolueeseensa,
mutta jos Goering itse oli kiinnostunut, oli turvallista laittaa rahaa.
Thyssenillä olisi ratkaiseva rooli natsipuolueen nousussa.
Hän avasi shekkikirjansa anteliaasti aikana, jolloin Hitler tarvitsi sitä eniten.
Löysimme asiakirjan, joka sijoittaa hänet syyskuussa 1945,
tutkimuksen aikana amerikkalaisten johdolla.
Thyssen tunnustaa että hän oli tukenut taloudellisesti
natseja osallistumalla ostoon puolueen päämajasta
vuonna 1927, Brown House.
Menneet päivät baarien takahuoneissa.
Hitlerillä oli vihdoin vaikuttava rakennus, viihtyisä yksityinen kartano
valoisissa huoneissa.
Ja yläkerrassa hänen yksityinen toimistonsa.
Thyssen oli todellakin ollut antelias.
"Minun täytyy maksaa siitä itse, ehkä 200 000
280 000 markkaan", hän sanoi.
Thyssen ei pysähtynyt tähän.
Hän myönsi maksaneensa 20 000 markkaa vuodessa natseille
vuodesta 1932 alkaen toimintakulujen kattamiseksi.
"Annoin hänelle melko mukavan summan, jotain 20 000 markkaa.
Tästä tuli vuotuinen maksu."
Kiitos Göringille, Adolf Hitlerille oli mukava budjetti
ja voisi rahoittaa megalomaanisimmilla vaaleilla
koskaan nähty Saksassa.
Hän järjesti miesten tapaamiset pienessä Nürnbergin kaupungissa.
Hän teki myös kiertueen koko Saksassa,
ja matkusti vain lentokoneella.
Tämä antoi hänelle suuren edun koska hän kesti
kolmeen tapaamiseen päivässä kun taas hänen kilpailijansa pystyivät hallitsemaan vain yhden.
Hän oli ensimmäinen poliitikko, joka teki tämän. joka itse asiassa loi eräänlaisen auran
läsnäolo hänen persoonallisuutensa ympärillä; hän vaikutti melkein taianomaiselta,
kyvyn kanssa olla kaikkialla Saksassa milloin tahansa.
Natsien johtaja jopa painettuja propagandajulisteita
mahtavalla iskulauseella, "Hitler hallitsee Saksaa".
Hänen tapaamisillaan oli kasvava vaikutus, paikalle tuli yhä enemmän ihmisiä.
Natsipuolueen nousu näytti olevan vastustamaton.
Ja konteksti oli yhä suotuisampi tälle.
Vuonna 1929 suuri lama iski Saksaan.
Se oli ennennäkemätön talouskriisi.
Työttömyys nousi ennätystasolle.
Inflaatio nousi pilviin.
Maa oli katastrofin partaalla.
Yhä useammalle saksalaiselle Hitler alkoi tarjota toivoa,
vaihtoehto perinteisiin vanhoihin juhliin,
joka ei ollut kyennyt elvyttää maata.
Asetin itselleni yhden tavoitteen:
poistaa noin 30 poliittista puoluetta.
Mutta miksi ihmiset uskoivat häntä, mikä teki hänestä erilaisen
perinteiseltä poliitikolta?
Koska he eivät uskoneet muita.
Hän oli vaikea, hän oli ollut vankilassa ja hylätty,
ja hän näytti olevan aito ja puhui totta.
Slogan hänen kokoustensa ytimessä saavuttaisi saksalaisten äänestäjien sydämet.
"Saksa, herää".
Siellä oli kokonainen tuotanto Saksan ylösnousemuksen ympärillä.
Tätä sen piti symboloida.
Joka kerta, 1930-luvun alussa,
tämä oli yksi kampanjasta iskulauseita "Saksa, herää".
Tällä strategialla natsipuolue tekee maalin meni katon läpi,
vaalit vaalien jälkeen.
Vaikka hän päätyi kolmeen prosenttiin äänistä 1920-luvun lopulla.
Muutamassa vuodessa hän oli ansainnut 18 prosenttia, yli 33 prosenttia äänistä.
Siitä oli tullut Saksan johtava puolue.
30. tammikuuta 1933 Hitler saavutti tavoitteensa.
Hänet nimitettiin hallituksen päämieheksi.
10 vuodessa, Pieni baijerilainen ryöstäjä
oli tullut eniten voimakas mies Saksassa.