1943, ett av våra strategiska mål,
var att stoppa framryckningen tyska soldater
på den ryska fronten och franska rivieran
och innehålla dem
på den italienska halvön
samtidigt som du släpper lika mycket av italienska länder som möjligt
med de medel som står till vårt förfogande.
De flesta av våra reserver på väg till England,
för den kommande invasionen,
verksamhet i Italien måste genomföras
i mycket begränsad skala.
Än,
under vintermånaderna, antalet allierade i Italien
minskade stadigt.
Deras ansträngningar var så bestämd,
som de lyckades hålla i Italien,
ett stort antal tyska divisioner
under de tre invasionerna.
San Pietro,
i området av 5:e armén,
var nyckeln till Ligurien.
Vi visste det, fienden visste det.
Vi var tvungna att ta det
även om det skulle kosta oss.
Vi tog det och kostnaden mot fiendens frammarsch,
var inte så stor.
Till sin natur,
denna framgång var också ett stort test
för varje soldat.
De föll enligt deras mod,
och deras hängivenhet.
Våra truppers svar är en av de vackra sidorna
av vår militära historia.
Till dessa individer
levande eller död,
och till dem som upprätthåller våra traditioner.
Den här filmen är för dem.
KRIGSAVDELINGEN NÄRVARANDE
Ligurien ligger i hjärtat av Italien,
hundra mil bort nordväst om Neapel,
och 80 km sydost om Rom.
En fast korridor mellan 4 bergsväggar.
På vintern, de högsta topparna är täckta med snö.
Dalen är full av olivträd och gamla vingårdar.
Dess vetefält
är gröna året runt.
Tja, normalt.
Förra året var inte bra för druvor och oliver.
Planteringarna var sena.
Många åkrar ligger i träda.
Det finns två vägar i söder av dalen.
En smal stig,
och en slingrande väg i bergens höjder.
De konvergerar inte långt från byn San Pietro,
som har tronat i 700 år i den liguriska dalen,
välkomna resenärer.
Stenarna på dessa väggar finns
på kullarna som är fulla av liv.
Befolkning: 14012, vid senaste folkräkningen.
En gemenskap av bönder.
Chefen, Saint-Pierre.
Centrum av intresse: Saint-Pierre.
1438.
OBS: intressant behandling av kören.
Från slutet av oktober 1943 till mitten av december,
San Pietro var teatern av en av de största striderna
från denna front.
Den italienska landsbygden var i sin andra fas.
Vi fick gå vidare efter en period statisk på grund av säsongsbetonade regn.
Vår frontlinje var beroende terränghinder.
Dess floder i översvämning kom och gick på våra linjer
och var och en av dem verkade föröka sig.
När det inte fanns längre flod, där fanns bergen.
Varje vertex var högre än den föregående.
Vi var tvungna att erövra varje topp
ger allt,
medan fienden tittade på oss.
De hade hunnit för att befästa sin ställning.
Inget av vår artillerield kunde inte tvinga dem att dra sig ur.
Det var upp till infanteriet att spela
med dessa vapen kan förstöra liv
i smala diken,
grottor och stridshål.
Allt berodde på carabinieri,
män under eld.
Dessa män som slåss
på land, i luften och till havs,
för att förbereda marken.
Soldaterna till fots var tvungna
attackera den dolda fienden
gå på minerad mark.
antipersonella minor
redo att explodera vid minsta felsteg.
Inte långt därifrån, fronten där fienden förberedde sig,
med mer iver än i området San Pietro.
San Pietro ligger vid portarna till dalen.
Genom denna vilda dal,
vi hittade vägarna den mest populära söder om Rom.
I början av december höll vi våra positioner mot nordost,
öster och söder om San Pietro.
Berget Camino Maggioro skulle vara den sista att falla.
En italiensk brigad hade försökt att ta kontroll över Mount Lungo
men vi lyckades att ta den i besittning.
Italienarna stötte på svårigheter.
På grund av många förluster,
flera operationer mot Mount Lungo övergavs.
Man beslutade att anfalla
på fiendens linjer baserat i San Pietro.
Herrar i 36:e divisionen av Texas infanteri avlöste varandra
att gå in i dalen.
Trupperna undersökte dalen ur olika synvinklar.
Patruller aldrig slutat.
Dag och natt, vi skulle spana i landet,
vi sköt mot fienden,
fångar togs,
och samla information på vår fiende.
5 prickar.
Mount Lungo, 351.
Mount Sammucro, 205 och 950 män redo att slåss.
Staden representerade en stor garnison
med många minkastare, maskingevär och tunga vapen.
4 fiendebataljoner hade vikt i en linje
av skyttegravar kopplade till varandra
som sträckte sig från berget Lungo
mot nordost, tvärs över dalen, till Mount Sammucro.
Ytterligare en bataljon hade organiserat sig
att försvara höjderna nordväst om San Pietro.
Mellanrummen framför dessa positioner bröts
och fylld med taggtråd och fällor.
En dag före D-dagen, H timme,
vi kallade kommandot.
8 december,
kl 06:20,
första bataljonen av 143:e regementet
attackerade toppen 1205.
Genom berg och mörker,
han siktade att anfalla längs åsen,
nordost om San Pietro.
Första raden av bataljonen attackerade 950,
en annan karaktäristisk plats av Mount Sammucro.
Den andra bataljonen av 143:e regementet att anfalla
nordost om San Pietro.
Den tredje bataljonen kom till stöd andra 400 meter tillbaka.
De krafter som etablerades i Soldano.
143:e regementet hade tillbringat 15 dagar med att slåss
under mycket bättre förhållanden.
I Soldano,
på Volturno-fordet,
straffet hade varit dödligt.
Mer blodbad förväntades.
Men moralen förblev god,
och utmärkt självförtroende.
1:a bataljonen började hans långa klättring
av Mount Sammucro.
På kvällen, vi öppnade eld
och under natten,
ett brott gjordes på huvudledningen fiendens försvarslinje.
Det hade regnat nästan hela natten.
Det regnade vid noll timme, när 2:a och 3:e bataljonen,
tog startlinjen.
200 meter längre fram mötte de
gruvor och automatisk eldning av vapen.
modernt artilleri var dödligt aktiv.
Fienden hade en bra poäng utsikt från berget Lungo
och såg våra framsteg.
Vi fortsatte för 200, sedan 400 meter.
Många män gav sina liv kasta granater
för att vidga klyftan.
3:e bataljonen var väl engagerad
men de lyckades inte avancera mer än 600 meter
från startlinjen.
Vårt första anfall på San Pietro hade skjutits upp
med stora förluster.
Attacken av punkt 1205 blev dock en strålande framgång.
Ledarna för den första bataljonen hade uppnått målet
innan den förankrade fienden vet
att misshandeln pågick.
Till höger om 1205, 3:e raden av bataljonen
hade också uppnått sitt mål.
Men efter flera attacker och många offer.
År 950 hade fienden nr inte överraskad.
Fler attacker skulle komma.
På 1205 och 950,
de var inte särskilt avancerade.
Den första attacken inleddes i gryningen,
och trots ett misslyckande följde ett annat efter.
Dag och natt kedjade de sig fast
med obegränsat våld.
Antalet fiender på marken ökade för varje försök.
tyska fångar fångade vid 1205 och 950
hade fått beställningen att tillträda dessa befattningar
oavsett pris.
Förutom att försvara Hill 1205,
första bataljonen
lyda order,
tog över fiendens försvar
organiserad längs åsen i öster.
Den 4 december, 1:a bataljonen förstärktes
av 504:e bataljonen fallskärmsjägare
som tog hand om försvaret av 1205 och 950.
Förstärkt, den första bataljonen
lägga all sin kraft
i anfallet längs åsen
Men krafterna hade minskat de senaste 5 dagarna.
Då undrade vi om deras nuvarande nummer
skulle räcka för att lyckas.
Nyheterna natten till den 14 december
meddelade att fienden visade bättre motstånd
och att resultatet var mer än osäker.
Samtidigt, på slätten,
2:a och 3:e bataljonerna försökte uppnå sitt mål.
De hittade varandra vänd mot en vägg av automatvapen
och tungt artilleri.
Patrullerna försökte desperat att nå fienden
på några isolerade punkter.
Ingen medlem i dessa patruller kom inte tillbaka levande.
Vi gynnas utmärkt lufttäckning
tack vare allierade patruller.
Ibland fiendens flygplan lyckades passera
och bombardera våra positioner.
Målet förblev oförändrat
sedan första dagen.
För att komma ur återvändsgränden, vi fick beställningar.
2:a och 3:e bataljonen av 143:e regementet
var tvungen att utföra första beställningarna.
Tillförordnad i samförstånd, företag A, av 753:e stridsvagnsbataljonen,
attackerade San Pietro bortom höjderna.
En bataljon av 141:a regementet
attackerade genom dalen.
På natten, på D-dagen,
142:a infanteriregementet skulle attackera berget Lungo.
Tidigare beslut att inte attackera dessa strategiska höjder
hade gjorts om med tanke på den kritiska situationen.
För att förbereda sig för attacken,
allt artilleri i området,
inklusive tankar och tunga maskiner
var riktade mot San Pietro
och dess omgivningar.
Eld !
Tid: 12.00
D-dagen den 15 december.
141:a infanteriet avancerade 400 m från sin startlinje
och lyckas försvagas fientliga styrkor.
2:a och 3:e bataljonen av 143:e regementet
avancerat hundra meter
från sin tidigare position
nära fiendens försvar.
För tredje gången, de var tvungna att dra sig tillbaka
för att jorden skakade.
Och tankarna.
De fick order att gå in i staden
och förstöra tunga vapen som var där
och vem som hotade våra soldater till fots.
Vägen som leder till San Pietro
är en smal bergsväg
och från början av dess härkomst till dalen,
det tillät fienden att observera oss direkt.
16 stridsvagnar kom på den här vägen.
3 uppnådda utkanten av staden.
Två av dem förstördes
och en försvann.
5 tankar var immobiliserade bakom fiendens linjer.
Deras besättning måste ha övergett dem.
5 stridsvagnar träffade fiendens minor i våra linjer,
och förstördes genom fiendens eld.
4 tankar återvände till bivacken.
Efter natten, 2 företag,
en av den andra bataljonen och en av de tredje,
lyckades tränga igenom linjerna fiender före San Pietro.
Men under ständig eld, de var tvungna att dra sig tillbaka.
Företag E räknas inte längre bara en handfull män.
L Företag var inte bättre.
På toppen av berget Sammucro, 1:a bataljonen,
avancerat till hundra meter från mål.
Men marken vann hade kostat mer än män.
Vi orkade inte att fortsätta striden.
Men vid Mount Lungo,
trots motståndet
bataljonerna vid 142:a regementet
fortsatte framåt.
Tills det första ljuset från 16 december,
hans soldater når toppen,
och samla vad som återstod av fienderna.
Denna höjd var en av nycklarna av fiendens försvar.
När Mount Lungo föll,
fienden i allt området San Pietro,
började förbereda sig för utträde.
Alltid svarade fienden för att täcka sin reträtt.
Den första våldsamma darrningen skedde under de tidiga timmarna.
Efteråt,
motattackerna kom i vågor.
Explosionerna blandades till rysk elds raseri.
Företaget förlorade alla dess officerare.
Enkla soldater blev
blev inspirerade ledare att förmedla sina ledare
och göra motstånd i fält.
Vårt eget artilleri började vackla vid 100 m
från vår frontlinje.
Efter 5 timmar
under vilken jorden fortsatte att skaka,
attackerna upphörde.
Fiendens tillbakadragande hade börjat.
Vill hålla kontakten med fienden,
våra patruller fortsatte att avancera.
När man kommer in i staden, de upptäckte
att San Pietro hade varit öde sedan länge.
2:a och 3:e bataljonerna,
reduceras till ett företag gevärsmän,
trött till döds, men vid liv,
snubblade och gick in i San Pietro
för att konsolidera framstegen och återupprätta kontakten med fienden.
Vi var tvungna att ta nyheter positioner, 5 km längre.
Så här är en översikt av slaget vid San Pietro,
den första av många strider i denna dal.
Denna kamp kostade oss dyrt.
Efter striden, 143:e regementet, ensam,
krävde 1100 byten.
De förlorade liven var dyrbara,
för sitt land,
för människorna de älskade,
och för sig själva.
För de överlevande av 143:e regementet,
mer än 1000 medaljer delades ut, att belöna deras tapperhet
och deras pliktkänsla.
Antalet du ser här levande anslöt sig till sina beväpnade bröder
som hade kämpat vid San Pietro.
De gick vidare till seger,
korsade floder,
fritidshus,
och bortom dessa hus, andra floder,
andra berg,
andra städer,
andra San Pietros.
Mer eller mindre stor.
Hundra till.
När slagfältet passerade San Pietro,
medborgarna dök upp igen, kommer ut ur grottorna
där de gömde sig under fiendens ockupation.
De flesta var gamla människor,
och barn.
Medborgare varnades för fiendens minor och fällor
att vi började desarmera.
Barn glömmer snabbt.
Igår fällde de tårar,
idag ler de. De skrattar till och med.
Imorgon kommer vi att ha glömt dessa mardrömmar.
Vi lärde oss att leva igen i San Pietro.
Vårt första militära mål var att engagera sig och vinna kampen.
Stadens erövring och befrielsen
av dess invånare var sekundära.
Men dessa människor, ignorerar aspekten militär, såg vi
som befriare.
Det var för att släppa dem fria att vi hade kommit.
Bakom våra länder, mot havet,
fälten är gröna och grödorna planterades efter vår ankomst
av andra människor från andra städer Väx upp.
Det nya landet San Pietro är bördig och rik,
hon kommer att ge bra skördar i år.
Folket ber till sina skyddshelgon
så att de frågar Gud
att vaka över dem som kom för att befria dem
och som fortsatte norrut för andra strider.
FRIHET
Alla scener från denna film har avrättats
inom räckhåll för vapen och fiendens artilleri.
För att säkerställa kontinuitet, några av dessa scener
filmades före och efter det verkliga slaget vid SAN PIETRO.
© BACH FILM - SE TV 2023