איזו ברכה למנהיגים פוליטיים, שגברים לא חושבים. אדולף היטלר
היטלר והנאצים, חלק 1
פרק 1: הסכם ורסאי
סוף סוף שלום.
11 בנובמבר 1918, גרמניה, מדינה ראשית, מעורבת במלחמה,
לחתום על הפסקת האש.
הזוכים צוהלים.
הם שרדו את מלחמת העולם הזו שנמשכה 4 שנים.
המנוצחים, הנואשים והמרים, רעבים.
הם סובלים מהמצור שהטילו המנצחים.
פריז, 18 בינואר 1919.
הזוכים יושבים יחד להכריע את גורלן של מדינות מאבדות.
וודרו ווילסון, נשיא ארצות הברית הגיע בספינה,
שמה לעצמה מטרה של שלום סביר.
הוא טוען לזכותם של עמים להגדרה עצמית.
ראש ממשלת בריטניה רוצה לחרבן
הכוח הצבאי של גרמניה ובעלות בריתה.
ז'ורז' קלמנסו, ראש ממשלת צרפת,
לתבוע פיצויים בגין נזקי מלחמה
לפצות על ההרס שגרמה המלחמה.
– הגרמנים רצו לצאת למלחמה. ובכן, הם הוכו והם שילמו.
זה היה ככה!
והם שילמו, כמובן שילמו.
זה היה קשה. כמו שאומרים, אוי למנוצחים
ונקמנו
ושמחנו שנקמה.
בינתיים פורצת המהפכה במדינות שנכבשו,
בהונגריה ובגרמניה.
קרבות מתרחשים ברחובות ברלין.
על חורבות מונרכיות עתיקות נולדות מדינות חדשות.
בברלין, המהפכה מאפילה על הבחירות החופשיות הראשונות.
אחוז ההצבעה גבוה מאוד.
לנשים יש זכות הצבעה בפעם הראשונה.
בגרמניה, הסוציאל-דמוקרטים מנצחים בבחירות.
הפרלמנט הגרמני מתכנס בווימאר,
הרחק מהמרכז הקדחתני של ברלין.
פרדריק אברט הוא הנשיא הראשון.
אחד התנאים של הזוכים כבר מתקיים, ולא רק בגרמניה.
רוב האומות המובסות הפכו למדינות דמוקרטיות.
נציגיהם מוזמנים לוורסאי.
שר החוץ פון ברוקדורף רנצאו וראש המשלחת הגרמנית.
המנצחים רוצים להשפיל את המפסידים, שהם חונים מאחורי גדרות עץ.
ב-7 במאי הגיע הזמן לנקמה עבור קלמנסו, הצרפתי.
המנצחים כופים על המפסידים את תנאי השלום
בכתב בספר, המורכב מ-440 מאמרים.
רק התנגדויות בכתב מתקבלות.
למרות צעד ראשון אחורה, הגרמני פון ברוקדורף רנצאו מצליח לשמור על קור רוח.
המנצחים תובעים שביעית מהאימפריה הגרמנית,
למערב, אלזס-לורן,
ממזרח, פוזן, חלק מה- פרוסיה המערבית ושלזיה.
המלוכה האוסטרו-הונגרית מפולגת. מדינות רבות מתעוררות.
רבים מטילים את דרישותיהם על ידי הצבת חיילים במוצבים.
זאת בנוסף לבקשות לפיצויים, כסף, נשק ותשלומי סחורות.
- התנאים הפיננסיים היו מתונים מדי,
במיוחד אם נשווה למה שביסמרק דרש מהצרפתים ב-1871.
שאלת האחריות הרעילה את הסכם ורסאי
והארס הזה הדביק את רפובליקת ויימאר
והמדינות החדשות של המלוכה.
ההסכם הופך את גרמניה האחראית הבלעדית למלחמה,
גורם להפגנות רבות.
הגרמנים מואשמים במלחמת העולם הראשונה.
- אני זוכר היטב את המורה שלנו להיסטוריה בבית הספר.
הוא אמר לנו את זה:
"הנה הסכם ורסאי ותנאיו.
קרא את זה בעיון, אנחנו הדור הישן,
אבל אתה וילדיך תסבול מההשלכות".
מי חתם על הסכם השלום?
הנציגים הגרמנים אינם יכולים להסכים בנקודה זו.
הקנצלר שיידמן מצהיר כי היד שחתמה על האמנה
ימות כדי להתפורר לאבק.
הרפובליקה של גרמניה עומדת בפני אתגר גדול.
מפלגת הימין רוצה מלחמה.
מרשל פוך מחכה לו.
החייל הצרפתי, בדרגה הגבוהה ביותר,
להוט לכבוש את גרמניה.
- מה יכולנו לעשות? המלחמה יכולה להימשך.
כך או כך, הם היו מעסיקים אותנו. הפסדנו במלחמה והיינו צריכים לשלם.
28 ביוני 1919.
ביום החתימה על האמנה,
נציגי 32 המדינות הזוכות מציגות את עצמם.
לרובם אין תפקיד.
קלמנסו חופשי לכפות את רצונו.
האמריקאים מקבלים את התוצאה.
רק חלומו של וילסון הופך למציאות עבור מדינות בעלות הברית.
בוורסאי, בארמון מלך השמש, גורלם של המנוצחים נקבע על ידי אחרים.
תכתיב השלום.
מדינות מובסות רשאיות להיכנס רק
בהיכל המראות בעת החתימה.
שעת הניצחון.
המנצחים מתייצבים מול העדשה
עם האמנה שנחתמה על ידי המפסידים, שלעולם לא יקבל את זה.
- למעשה, הם עבדו מיום החתימה כדי לבטל את התנאים המחמירים ביותר.
פוליטיקאים של רפובליקת ויימאר עבד קשה כדי להשיג מתינות מסוימת
ולהפחית את היקף האמנה.
המנוצחים חייבים בכל זאת לעבור תנאים קפדניים,
אבל מסתבר כמה שנים מאוחר יותר
שההגבלות הללו גרמו פחות נזק כלכלי מהצפוי.
אבל ההסכם עדיין עורר טינה עזה בקרב הגרמנים.
- זו הייתה החלטה שפתחה את הדלת למלחמה עתידית.
היה ברור שהגרמנים לא מתכוונים לקבל
לחיות ללא הגבלת זמן כפי שהסכם ורסאי יצר אותם
ושיום אחד או אחר זה ייצא רע.
היטלר ישתמש בחוזה ורסאי
להצית את אבקת אירופה.
הגיע הזמן לחיסול וניצול.
בוורסאי, המנצחים חוגגים שלום,
מבלי לחשוד שזה יהיה קצר.
פרק 2: עליית הנאציזם
לאחר מלחמת העולם הראשונה,
אירופה צוללת לתוך כאוס.
מספר האבדות האנושיות מסתכם ב-20 מיליון הרוגים.
צרפת וגרמניה ספגו הרס גדול,
במיוחד בצרפת, מכרות פחם
וחלק גדול מאדמות העיבוד.
המלחמה הכוללת שעלתה לכל כך הרבה חיים
גם לקח מהלוחמים את טעם המלחמה.
כאשר צבא הקייזר חוזר לגרמניה,
האוכלוסייה האזרחית והמומים מהחדשות על שביתת הנשק.
בזמן שהמקלעים שותקים
ושהקייזר יוצא לגלות בהולנד.
הצי הגרמני שהפך את הגאווה של הגרמנים נשכח.
המשמעת נעלמת.
אנחנו מניפים את הכרזות האדומות על הצי
והשוטרים נרצחים.
תשלום פיצויים שהוטלו בוורסאי
מוביל להיפר-אינפלציה בגרמניה.
לאחר המלחמה, המארק קרס מול הדולר.
אם זה היה שווה 25 סנט בנובמבר 1918,
זה היה שווה רק רבע אגורה ב-1922.
על מנת לכבד את אחד התנאים שנקבעו בחוזה ורסאי.
הגרמנים מקימים ממשלה דמוקרטית בעיר ויימאר,
נקרא רפובליקת ויימאר.
עבור רבים, הדמוקרטיה החדשה הזו אינה ממשלה לגיטימית.
הוא נכפה על העם הגרמני על ידי ממשלות בעלות הברית
ורבים רואים בנבחריה בוגדים.
גרמניה צוללת לכאוס כלכלי וחברתי.
ותיקי הצבא, מרים וחסרי מורל, זועמים.
סוציאליסטים, קומוניסטים, לאומנים ואימפריאליסטים
לעסוק בקרבות רחוב עקובים מדם ברחבי הארץ בלילות.
העם הגרמני מחפש פתרון,
מושיע, משהו שייתן לו תקווה
של עתיד למדינתו.
מפלגות קיצוניות רבות מתרבות בכל מקום.
הגרמנים משתוקקים לשינוי.
בין אלה שרוצים שינוי
רב"ט של הצבא הגרמני,
גיבור מלחמה מעוטר מחלים מפצעים
סבל בימיה האחרונים של מלחמת העולם הראשונה.
ביציאה מבית חולים צבאי,
אדולף היטלר נשבע להחזיר את גרמניה
בתפארתו הראויה ולנקום את כבודו.
הרגע נראה מתאים ליישם את האידיאולוגיה הפוליטית שלו.
בחורף 1919, השירות החשאי של הצבא
לחייב את היטלר מחלקה ראשונה
לרגל אחרי קבוצה פוליטית שבסיסה במינכן,
קראו למפלגת הפועלים הגרמנית.
קבוצה זו, שהוקמה על ידי אנטון דרקסלר, מורכבת מ-40 חברים בלבד.
הם חולקים טינה מרה כלפי ורסאי.
הם מטיפים לשנאה לקומוניסטים כמו יהודים
ואמונה בעליונות הגרמנית
שייך לגזע הארי.
יתר על כן, הם משוכנעים כי רפובליקת ויימאר
הוא מנותק ממעמד הפועלים והבינוני
ופשוט לא מסוגל לשקם את המדינה.
הם קוראים לשינוי קיצוני.
היטלר דבק באידיאולוגיה הזו ובתנועה הזו.
עד מהרה עזב את הצבא כדי להצטרף אליהם ו
הופך להיות המנהיג והדובר שלהם.
בשנה שלאחר מכן, היטלר דיבר פעמים רבות
במפגשים פומביים המדגישים את אותם נושאים.
טינה נגד חוזה ורסאי.
זה מציין את תאוות הבצע של ממשלות בעלות הברית ושל היהודים
אחראי לכל התחלואים מהם סובלת המדינה.
ההתערבויות של היטלר מושכות המונים.
כישוריו הנואמים וכוח השכנוע שלו
יגדיל את מספר החברים
של מפלגת הפועלים הגרמנית,
שמונה בקרוב יותר מ-3000 חברים.
המפלגה אימצה במהרה את צלב הקרס כסמל שלה,
סמל של הגזע הארי.
המפלגה לוקחת את שמה של מפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית-סוציאליסטית,
ידוע יותר בשם המפלגה הנאצית.
ובשנת 1921, היטלר לוקח את ראש המפלגה הנאצית
ובקרוב יפיץ אימה.
בעוד כמה חודשים, היטלר מקים כיתות סער,
ה-Sturmabteilung.
המיליציה הזו, שחייליה לובשים מדים
חולצה חומה, משתמשת באלימות
להפחיד את יריביו הפוליטיים.
המטרה של היטלר למפלגה היא פשוטה,
להחזיר את גרמניה למעמדה הראוי כמעצמה עולמית,
להרחיב את גבולותיו,
להעניש ממשלות בעלות הברית
ולנהל מלחמה נגד היהודים.
המילים הכלליות הללו רק ילכו ויחמירו.
אבל כמה מרעיונותיו של היטלר נוצרו בהשראת אחרים.
באיטליה, המפלגה הפשיסטית הלאומית מקדימה שנה או שנתיים את הנאצים.
היטלר העריץ את בניטו מוסוליני, שבהצלחה שלו הוא קינא.
הוא אוהב את הדרך שבה קיבל מוסוליני את ההצדעה הרומית בחזרה
לעורר את חייליו
והוא אימץ את זה על ידי הנאצים.
אבל זה בעיקר הגעתו של מוסוליני לשלטון בכוח,
המהווה מקור השראה להיטלר.
מוסוליני מתכונן לכבוש את איטליה
והיטלר מוכן לעשות את אותו הדבר עם גרמניה.
פרק 3: ההפיכה.
300,000 חולצות שחורות מוכנות לקרב.
כך מאיימים הפשיסטים לצעוד על רומא.
הם למעשה רק 30,000.
ב-29 באוקטובר 1922 תפס בניטו מוסוליני את השלטון באיטליה.
מבלי להיתקל בהתנגדות כלשהי.
- חמושים פשיסטים היו תוקפניים.
הצעירים הלוהטים האלה היו מפחידים.
הם החזיקו במקלות שלהם, תמיד מוכנים להכות,
והם דפקו.
המדינה במשבר.
הפשיסטים יכולים לכבוש את העיר מבלי להיתקל בהתנגדות.
המלך, סומך על ברית עם החולצות השחורות,
שואל מוסוליני, המנהיג שלהם,
להשתלט על הממשלה.
הפרלמנט נותן לו כוח מוחלט.
- הוא היה שחקן מצוין,
שלא היו לו הרבה רעיונות
ומי שלא היה כל כך תרבותי,
אבל שידע לתקשר טוב מאוד.
הוא ידע לתמרן אנשים.
כשהוא עלה על הבמה,
הוא כבר ידע מה הקהל רוצה לשמוע.
הוא יצר דיאלוג עם הציבור.
וזה עבד.
מוסוליני תופס את השלטון
והיטלר בטוח שהוא יכול לעשות את אותו הדבר בגרמניה.
האוסטרי חולם לצעוד על ברלין.
- הדוגמה של מוסוליני סימנה עמוקות את היטלר
ובשנת 1923 הוא ניסה הפיכה דומה בגרמניה.
היטלר עשה אידיאליזציה של מוסוליני, כי זה היה בשבילו
אדם שהוציא מדעתו את הספקות.
הוא דמגוג.
הוא פופוליסט.
הוא דיקטטור.
ב-23 בספטמבר, היטלר שוכר צלם.
מרד צריך פרסום.
כוח צריך קלישאות.
Bürgerbräukeller, 8 בנובמבר,
ראשיה הראשיים של מינכן מוזמנים על ידי ממשלת בוואריה.
אורחים רבים באולם אוהדים את היטלר.
המסית פורס את חייליו ומחלק נשק.
בשעה 20:30, היטלר וקבוצת תומכיו
פרץ לחדר,
כדי למשוך תשומת לב, הם יורים ירייה באוויר.
- חבר של אבי, יועץ שר,
עמד לידי וחזר ואמר:
"זו קומדיה, זו קומדיה".
זו לא קומדיה, אלא מהפכה.
אדולף היטלר, רב"ט 1919,
מתעקש לנקום.
המהפכה האדומה מדוכאת גם במינכן
על ידי חיילים ממפלגות הימין.
קוראים לזה ניקיון.
היטלר סוף סוף מצא את מקומו.
הפופולריות שלו גוברת באולמות הבירה של מינכן
בזכות מסעות תעמולה מחרידים,
נגד הקהילה היהודית ושמאלנים.
היטלר הוא תערובת נפיצה של פחד ושנאה.
- הזדמן לי לשמוע נאום של היטלר ב-1920,
כשהציג את התוכנית שלו בפגישה ב-Hofbräuhaus.
והוא עשה עלי רושם רע מאוד.
אני זוכר שסיפרתי לחבר שלי
מי שהיה איתי בפגישה,
שאסור לאפשר לאדם הזה לעולם
להיות בעל כוח פוליטי כלשהו.
ב-1923 ניסה היטלר לראשונה לתפוס את השלטון הפוליטי.
אריך לודנדורף, גנרל במלחמת העולם הראשונה
ומנהיג מפלגת הימין.
היטלר הוא העוזר האידיאלי שיאפשר לו לבצע את תוכניותיו.
מונרכיסטים ונאצים מסכימים בנקודה אחת,
יש להחליף את הממשלה בברלין.
אבל הם לא סומכים אחד על השני.
היטלר מפחד מממשלת בוואריה.
הוא חייב לפעול.
רק כמה עושי דבר מודעים לתוכניתו.
Bürgerbräukeller, ערב ה-8 בנובמבר.
היטלר מתפרץ לחדר.
הוא מפיל את ממשלת בוואריה וטוען כי הוא כובש את ברלין.
הוא מכריח מנהיג בווארי לתמוך בפוטש שלו.
זה הסכם הזוי.
לגוסטב פון קאהר אין ברירה.
הסכם של אשליות.
- האנשים בחדר היו יותר המומים מאשר נרגשים.
אף אחד לא ידע איך להתמודד עם המצב.
הכוונה שלהם היא להפיל את המערכת.
חלון ראשון נשבר.
כרזות מודפסות בחופזה מכריזות על הפלת הממשלה.
הם מנסים לכסות את הכאוס.
מיום ליום המצב הפוליטי של המדינה מתהפך.
פון קאהר מוותר על תמיכתו במסיתים של הפוטש.
בברלין הוכרז מצב חירום.
למחרת בבוקר אף אחד לא יודע מי מנהל את המדינה.
אלפי אנשים התאספו
להקשיב למנהיגים החדשים בשלטון.
אחד מהם שומר על הדגל מאחורי מחסומי התיל.
זה היינריך הימלר.
שמאלנים ויהודים מוכנסים למעצר מונע.
- ואז, כמובן, הלכתי לבורגרברוקלר.
והיו אנשים שעמדו עונדים סרטי זרוע
עם צלב הקרס, זרועות ביד.
הם היו לבושים בבגדים אזרחיים,
אבל רובם כבר היו מאורגנים בקבוצות, ה-SA
ולכולם היה אקדח.
מצעד עובר בכל העיר עם היטלר ולודנדורף בראש.
2000 איש מתקדמים במשרד ההגנה הבווארי.
נוצר מעצר משטרתי עם מאה איש
ומחכה למפגינים.
הסכסוך פורץ.
- ברגע שנשמע קול מקלעים.
אולריך גראף, שומר הראש של היטלר,
שימש כמגן.
ואחרי שנפגע מכדורים רבים,
הוא התמוטט וגורר איתו את היטלר למטה.
במשטרה ישנם ארבעה קורבנות
וארבעה עשר מיתות בין הפוצ'יסטים.
היטלר יוצא משם עם פציעה קלה
ומצא מקלט ליד אגם סטפל,
בוילה בבעלות משפחתית
על תמיכתו הכספית ארנסט הנפסטאנגל.
המשטרה עצרה אותו יומיים לאחר מכן.
- הוא אמר שהכל כבר אבוד,
ששום דבר כבר לא הגיוני
והוא הניף את האקדח שלו ואמר שהוא עומד להתאבד.
אבל אמא שלי הגיבה מהר מאוד בכך שלקחה ממנה את האקדח.
והיא אמרה לו:
מר היטלר, אתה לא יכול לעשות את זה.
אתה חייב לחשוב על חבריך החיילים.
אתה לא יכול לאכזב אותם.
שלושה חודשים לאחר מכן מתחיל המשא ומתן.
הפוטשיסטים מואשמים בקשירת קשר נגד המדינה,
פשע שדינו עונש מוות.
המשפט הופך לקרנבל פוליטי.
בית המשפט נוטה להיטלר,
שיוצא במשפט קל.
הנאשם ניצל הזדמנות זו.
הוא מגייס את כל משאביו ומושך את הפיקוד מלודנדורף.
חמש שנים בכלא לנדסברג ישמשו אותו להכנת תוכנית חדשה.
הוא מכתיב מניפסט פוליטי לרודולף הס,
שהכותרת שלו תהיה הקרב שלי, מיין קאמפף בגרמנית.
תשעה חודשים לאחר מכן, היטלר משתחרר.
- הוא היה עבריין חוזר.
אם בית המשפט לא היה מספיק טיפש לשחרר אותו,
הוא היה צריך להישאר בכלא עד 1929 או 30.
ואז שום דבר לא היה קורה.
הניסיון הבא שלו לתפוס את השלטון יצליח
ובסופו של דבר, היטלר יחגוג את הכישלון המחפיר הזה
כמו ניצחון.
פרק 4: מיין קאמפף
למרות שהיטלר לא השיג את המטרה שהציב לעצמו,
הסיקור התקשורתי של האירוע אפשר לנאצים להתפרסם
בשאר גרמניה.
זה ניצחון תעמולה.
זה היה במהלך כליאתו בכלא לנדסברג
שהוא כתב את מיין קאמפף בשיתוף רודולף הס.
תוצאה נוספת של ניסיון הפוטש הכושל
ושינוי האסטרטגיה ביחס לתפיסת השלטון בכוח.
מעתה הוא יפנה לדרך החוקית היחידה
להשיג את מטרותיו ולנצח את ליבם של הגרמנים.
היטלר משנה טקטיקה כדי להפיל את הממשלה
ולתפוס את השלטון בגרמניה.
הוא ייבחר על ידי הממשלה הדמוקרטית החדשה.
הוא מתחיל בקדחתנות בארגון מחדש של המפלגה.
אבל הנאצים נתקלים במכשול שמפריע להצלחתם.
המצב הכללי בגרמניה משתפר.
הכלכלה מתגברת.
שיעור האבטלה יורד.
לתעשיינים הגרמנים הגדולים כבר אין חובות.
הייצור במפעל גדל
בעוד השקעות הון זורמות מארצות הברית.
נשיא חדש עומד בראש גרמניה.
פול פון הינדנבורג, פילדמרשל וגיבור מלחמת העולם הראשונה.
הינדנבורג נתמך פה אחד על ידי השמרנים
ומפלגות מרכז,
על מנת לאפשר לרפובליקה להחזיר את היציבות
ולסכל כל ניסיון של המפלגות הרדיקליות
לתפוס את הנשיאות.
ככל שהמצב הכלכלי משתפר,
תחושת רגיעה מורגשת בקרב הגרמנים.
בהקשר זה, אדולף היטלר מודע
שהדרך לשלטון תהיה ארוכה עבור מפלגתו,
שמנה כל כך הרבה אנשים ממורמרים בין חבריה.
אבל הוא גם מנחש שהמצב הטוב הזה לא יחזיק מעמד.
הרפובליקה הגרמנית מתקיימת מכסף שאול
והזמן שלו אוזל.
המתח הפוליטי והגזעי הבסיסי
שהיטלר ידע כל כך טוב לנצל
ועדיין שם, אורב בין הצללים.
וכשהמצב מתדרדר,
היטלר יסדר את מיטתו בכעס ובייאוש שיצר המשבר,
אשר ישרת שוב את מטרותיו.
אבל לעת עתה, הוא חייב לחכות.
אדולף היטלר תיאר את השנים השקטות,
בין 1926 ל-1929,
בתור המאושר בחייה.
ליד הרים מלכותיים במדינת בוואריה הגרמנית,
היטלר מצא את הבית המושלם.
הוא מבלה את ימיו בהתבוננות ביופיים של הנופים
ונוף הררי.
הוא חולם על תהילה עתידית עבור עצמו ועבור הרייך הגרמני.
הוא חולם על עליונות הגזע הגרמני
והרחבת גבולות
ורוצה לרסק ללא רחם את היהודים והמרקסיסטים.
במאי 1926, להיטלר לא היו עוד יריבים בתוך המפלגה הנאצית.
והוא לוקח את התואר מפקד עליון או פיהרר.
הוא נהנה מתמיכת המעסיקים
ומעמדות עשירים שנמשכים בצורה מוזרה
על ידי האיש הכריזמטי הזה, אך המגושם מבחינה חברתית.
היטלר שמח לקבל את תשומת הלב הזו
ולהרוויח מכספם.
במהלך שנותיו השקטות בלט יוסף גבלס בעיני היטלר
והוא הונע במהירות במעלה ההיררכיה הנאצית.
גבלס מראה כישרון גדול
בכתיבת נאומים, ארגון ותעמולה.
הוא אדם מאוד משכיל,
בעל תואר דוקטור בספרות מאוניברסיטת היידלברג.
הוא מעריץ את היטלר.
ב-20 במאי מתקיימות הבחירות הארציות.
הנאצים לא משיגים תוצאות טובות,
למרות שגבלס זכה במושב ברייכסטאג, הפרלמנט הגרמני.
לגרמני הממוצע, הנאצים, באותה תקופה
אינם אטרקטיביים במיוחד.
הגרמנים מסתדרים מצוין בלעדיהם.
הכלכלה מצליחה, האינפלציה בשליטה
ואנשים שוב עובדים.
אבל זה לא יחזיק מעמד.
29 באוקטובר, בורסת וול סטריט קורסת,
גורם להשפעות קטסטרופליות על הכלכלה העולמית.
תחילה בארצות הברית ואחר כך בשאר העולם.
עסקים פושטים רגל
הבנקים נכשלים
והחוסכים מאבדים מיד את חסכונותיהם.
שיעור האבטלה יזנק בקרוב
והעוני והרעב הופכים למציאות.
הפאניקה תופסת את כולם.
ממשלות נראות חסרות אונים מול הקריסה הכלכלית העולמית.
הפחד שולט.
זו תחילתו של השפל הגדול
ואדולף היטלר יודע שהגיע זמנו.
באמצע שנות ה-30,
נגוע בלחצים כלכליים מהשפל הגדול,
הממשלה הדמוקרטית הגרמנית מתחילה להידרדר.
הבחירות מתוכננות ל-14 בספטמבר.
היטלר והנאצים פועלים.
שעת מסע הבחירות שלהם הגיעה.
זהו מסע בחירות מודרני ותזזיתי ללא תקדים,
שמושמע ב-1930 בגרמניה.
היטלר מסתובב ברחבי הארץ ונושא נאומים רבים.
הוא משתתף בפגישות רבות.
הוא לוחץ ידיים, הוא חותם חתימות.
הוא אפילו מנשק תינוקות.
יוסף גבלס מארגן בצורה מבריקה אלפי פגישות
ותהלוכות לפידים.
הוא העלה פוסטרים בכל מקום והדפיס
מיליוני עותקים של מהדורות מיוחדות של עיתונים נאצים.
במהלך נאומיו הציע היטלר לגרמנים
מה שהם הכי צריכים, קרן של תקווה.
הוא מבטיח להם הבטחות רבות תוך הימנעות
לתת פרטים.
הוא מפטיש סיסמאות פשוטות שוב ושוב.
הופעותיו במהלך מערכת הבחירות
מבוימים בקפידה.
הציבור נדרש לחכות.
בכוונה נתנו למתח להצטבר.
ואז מגיעים המצעדים החגיגיים של חולצות חומות,
בליווי מוזיקה צבאית עוצמתית.
ולבסוף, היטלר מופיע.
האווירה ההיפנוטית בשיאה
בחדר סגור, מואר באורות תיאטרליים
ומעוטר כולו בצלבי קרס.
היטלר מתחיל את כל נאומיו בנימה נמוכה ומהוססת.
ואז הטון עולה לאט לאט כדי להגיע לשיאו
בכעס תזזיתי.
הוא מקשר את נאומיו למחוות שחוזרות על עצמן בקפידה
כדי לייצר אפקט מירבי.
הוא משחק בכישרון עם רגשות הציבור,
עד שהוא הופך למסה מייללת מחושמלת.
נמסר לצוואתו במצב פולחן פסאודו-דתי.
היטלר מציע לכולם משהו,
משרות למובטלים,
הצלחה לאנשי עסקים פושטי רגל.
רווח לתעשיות.
הרחבת הגבולות לצבא,
אלא גם הרמוניה חברתית וסיום ההבחנה המעמדית.
ביום הבחירות, 14 בספטמבר 1930,
הנאצים מקבלים 6 מיליון קולות,
יותר מ-18% מהקולות.
כך הם משיגים 107 מושבים ברייכסטאג הגרמני.
זה ניצחון מהדהד להיטלר.
בן לילה, המפלגה הנאצית הקטנה
הופכת למפלגה השנייה בגודלה בגרמניה.
כעת, הזמן אוזל לדמוקרטיה השברירית של גרמניה.
הזמן בצד של היטלר.
פרק 5: נוער היטלר.
אדולף היטלר רואה את עצמו כאדריכל של גרמניה החדשה,
שהוא רוצה לבנות על רקע של שליטה עולמית
ואנטישמיות שורשית.
אם יתברר שקשה לשלוט במוחם של ההמונים העממיים,
הרבה יותר קל לשלוט במוחותיהם של צעירים.
במאי 1922 ערכו הנאצים קונגרס בבורגרברוקלר,
מבשלה גדולה במינכן.
בקונגרס זה נוסד ה-Jugendbund, ליגת הנוער של היטלר.
אם הכנס מושך רק 17 בני נוער, זו רק ההתחלה.
רק יכול להצטרף ל-Jugendbund,
הצעירים הגרמנים זיהו לחינם,
בגילאי 14 עד 18.
צעירים ממדינות אחרות,
יהודים או כל אדם שנחשב
כשייך לגזע נחות
נדחים אוטומטית.
לאחר אישור, חברי יוגנדבונד
חייב להישבע שבועת אמונים,
בעיקר לאדולף היטלר.
ואז ל-11 הסעיפים של הסכם יוגנדבונד
ולבסוף לתוכנית הפוליטית של המפלגה הנאצית.
צעירים משתתפים בשיעורים וסדנאות מדי שבוע,
בכל יום ראשון שני, מאורגנים טיולי חובה
באזור הכפרי הגרמני.
הליגה גם מקימה עבור חבריה
חנויות הספרים שלה שמכילות ספרים שנבחרו בקפידה.
ההופעה הפומבית הראשונה של היוגנדבונד התקיימה בספטמבר 1922
ביום הזיכרון לנאצים בנירנברג.
כ-900 חברים משתתפים וזו רק ההתחלה.
היטלר מבלה את 1925 בבנייה מחדש של המפלגה הנאצית בהצלחה
ולגבש את מעמדה כמנהיג מוחלט.
מעודד מההצלחה הזו, היטלר קורא לעצרת הגדולה הראשונה שלו
מאז שחרורו מהכלא, אותו הוא מארגן בעיר ויימאר.
באותו מקום כמו הממשלה הדמוקרטית בשלטון.
ביולי 1926 החל קונגרס נאצי בן יומיים.
ליגת הנוער של היטלר, כעת במלוא עוצמתה,
ממלא בה תפקיד חשוב.
מנהיגי הנאצים מציעים את ליגת הנוער הנאצית
לשנות את שמו של Hitlerjugend, וכך נולד הנוער ההיטלראי.
הנוער ההיטלראי צבר פופולריות בסוף שנות ה-20.
מהר מאוד נראה שזו השיטה הטובה ביותר
להכין את עתידה של המפלגה הנאצית.
בסוף 1928 סניף נפרד לבנות
נוצר בנוער ההיטלראי.
לאחר מכן הוא ישונה ל-Bund Deutscher Mädel,
ליגת הבנות הגרמניות או BDM.
למרות שהנוער ההיטלראי נהנה מההצלחה,
היטלר אינו היחיד שמזהה את הפוטנציאל הניכר
יש לשלוט על הנוער הגרמני.
בלדור פון שיראך הצטרף למפלגה הנאצית בגיל 18
לאחר שהאזין לנאום של היטלר בפעם הראשונה.
שירח המגלם את השאפתנות עצמה,
שואף להשתלט על ארגון נוער היטלר.
ב-1929 היו ל-Hitlerjugend 450 סניפים שהפגישו 13,000 חברים,
לעומת 80 סניפים עם 700 חברים ב-1926.
אבל זה עדיין ארגון קטן מאוד,
בידיעה שבגרמניה, 4,300,000 צעירים
מעורבים בארגוני נוער רבים ושונים.
אבל תנועת נוער היטלר
כמו המפלגה הנאצית, יראה בקרוב את מספר חסידיה
להגדיל פי עשרה עקב האסון הכלכלי
המתרחש בתקופת השפל הגדול.
הבוקר ב-2 לפנות בוקר התחלת משהו שיימשך עד חצות.
היישום יצטרך להתבצע במהירות...
אבל ידרוש גם מסירות ומשמעת למופת
אנחנו יכולים למצוא בפריז...
ולונדון...
וניו יורק...
מקום מקלט.
עבור המפלגה שלנו, והמנהיג שלנו...
בָּרָד!
הטון הרדיקלי של נאומיהם של גבלס ושירח
מושך את תשומת הלב של המשטרה המקומית
שמחליט לדכא את הנוער ההיטלראי.
מצעדי תעמולה אסורים
וחברות של תלמידי בית ספר גרמנים אסורה.
הצטרפות לתנועה היא בגדר ענישה
כגון הרחקה מבית הספר או קנס.
בסך הכל, לדיכוי הרשמי יש השפעה מועטה,
האיסור שהופך את התנועה לאטרקטיבית יותר
בעיני בני נוער שמחפשים הרפתקאות.
הורים מנסים לשווא להרתיע את ילדיהם
להתרועע עם הנוער ההיטלראי.
ארגונים אחרים מעתיקים פרקטיקות מסוימות
של הנוער ההיטלראי, כמו ההכשרה
על מטרות עם רובים בקליבר קטן.
מצעדי נוער היטלר,
עצרות ופגישות נמשכות.
1930 מהווה נקודת מפנה בעלייתו של היטלר לשלטון
והנוער ההיטלראי ממלא בה תפקיד חשוב.
ברחבי גרמניה, בעזרת חוליות תקיפה נאציות,
הם מנהלים קמפיין ללא הרף
לגרום לנאצים להיבחר לרייכסטאג ברפובליקת ויימאר,
מה שמתנדנד.
במדינה מוכת מתחים גוברים,
בעוד שמספר חסידי ההיטלר יוגנד ממשיך לגדול,
הנאצים יצברו בקרוב כוח חברתי
ופוליטיקה ניכרת בגרמניה.
פרק 6: הבחירות לנשיאות
אביב 1932.
מערכת הבחירות לנשיאות.
היטלר רוצה לתפוס את מקומו של הינדנבורג,
הנשיא הנוכחי של רפובליקת ויימאר.
אבל הוא לא המועמד היחיד.
ארנסט טלמן הוא ראש המפלגה הקומוניסטית.
טלמן מוכן ללכת בעקבות מוסקבה
להקים גרמניה סובייטית.
היטלר תמיד צעד אחד לפני יריביו.
זהו מסע בחירות מודרני, ממולא בסיסמאות ברבריות.
- היטלר היה הראשון שהשתמש בנסיעות אוויריות
לקמפיין הבחירות שלו.
בדרך זו הייתה לו אפשרות לתת
נאומים במקומות שונים בבוקר ובאותו אחר הצהריים.
על ידי קיום עצרות ענק בערים שונות בכל פעם.
היטלר נראה בכל מקום.
קולו אפילו פולש לדירות פרטיות.
נאומי קמפיין הבחירות מושמעים בתקליטי גרמופון.
מערכת הבחירות של היטלר היא שיקוי נפץ
עשוי מפחד ושנאה,
נגד הרפובליקה המתדרדרת
ומה שנקרא הקונספירציות הבולשביקיות והיהודיות.
היטלר גם מנצל את הפחד מאבטלה ומעוני.
כמעט 7 מיליון אנשים מושפעים מהבעיות הללו.
עלייתו של היטלר קשורה קשר הדוק לחשש מהידרדרות חברתית.
- ספירת משפחות,
הם ייצגו לפחות רבע מהאוכלוסייה
ולא נהנתה כמעט מכיסוי ביטוח לאומי.
השכרה למשפחה של ארבעה או חמישה אנשים
היה 10 מארק ו-50 פניך.
אנשים רבים רעבו.
לא רק המובטלים מתפתים
לפי הסיסמאות הרדיקליות של מפלגות ימין או שמאל.
מאז תחילת שנות ה-30,
הקומוניסטים ראו גם עלייה במספר חסידיהם.
עם הנאצים, הם יביאו את רפובליקת ויימאר לאבדון.
- אף אחד לא ידע מה המשמעות של דמוקרטיה.
הוא לא הכיר את הקונספט ולא רצה אותו.
כולם סמכו על הימין.
הוא אמר שזה הסוף, שהשמאל,
עם המסיבות האלה של קבצנים, הובילו אותנו למבוי סתום.
המפלגות הדמוקרטיות אינן מסוגלות להפוך את המצב.
הקנצלר השולט בפרלמנט
אינו נתמך על ידי אף חלק מהאוכלוסייה.
- אף אחד לא יכול היה לקחת על עצמו את התפקיד הזה.
אף אחד לא היה מוכן לסכן את חייו או את המוניטין שלו.
אלו לא פעילויות פוליטיות שאנו עוסקים בהן
במוסדות, אלא לתככים
נגד הנשיא הזקן הינדנבורג, הלורדים ו
הריאקציונרים הלאומיים הגרמנים.
מגרש הקרב השני נמצא ברחוב.
המפלגות הגדולות הן כיום ארגונים צבאיים למחצה.
הנאצים והקומוניסטים מנהלים קרבות חסרי פשרות.
הסדר הציבורי מופר.
- התחילו להילחם במקלות ובמקלות.
זה לא היה קשור למערכת הבחירות.
זה נראה כמו מיני מלחמת אזרחים.
למפלגתו של היטלר יש כעת צבא
של חצי מיליון איש, ה-SA
מול איום הפיכה,
ניסיון אחרון להשתלט על הכאוס.
צבאו של היטלר עוקף את האיסור.
מצעד ה-SA בלבן.
הרפובליקה מתבוננת מבלי להגיב.
בסופו של דבר, הינדנבורג ביטל את האיסור.
החולצות החומות ממשיכות לצעוד.
- הם נעלו מגפיים
ולבשו חגורות חגורות על המכנסיים,
רצועות רובה ולשוניות צווארון.
באותה תקופה זה עלה הון תועפות.
ובכל זאת לכולם היו מדים.
זה אומר שהיה להם מימון משמעותי.
אלפרד הוגנברג, מו"ל, הוא אחד הנדיבים של היטלר.
הוא מארגן פגישה נגד הרפובליקה בבאד הרצבורג.
הוא מזמין דמויות מחוגי הפיננסים והתעשיה הגרמניים.
אם מערכת הבחירות של היטלר תקבל מימון,
זה נשאר לא מספיק.
המפלגה מתמודדת עם קשיים כלכליים.
- המצב הכלכלי של ה-NSDAP היה מתוח מהיום הראשון ועד האחרון.
בחודשים הראשונים שמר את תעודות החברות של חברים חדשים
במשרדים המקומיים, על מנת שניתן יהיה להגיע במקום
דמי חבר לחודשים הראשונים.
ורק אז הוא שלח אותם למפקדה במינכן.
עם זאת, מספר חברי המפלגה הנאצית גדל,
בדיוק כמו זה של הקומוניסטים שלטירוף הנאצים,
העדיף את הדימוי המתעתע של הרפובליקה הסובייטית.
אך האם הבחירות הללו הן היחידות האפשריות?
- הייתה לנו ברירה, גרמניה הסובייטית
או גרמניה הנאציונל-סוציאליסטית.
אבל באותו זמן, אנשים אמרו או יותר נכון
הקומוניסטים הם שאמרו את זה,
שמי שבחר בהיטלר בחר במלחמה.
שוב, העם מצביע לנשיא הינדנבורג.
אבל קנצלרים כמו אפיפיורים באים והולכים.
- יכולנו לראות שזה לא יכול להימשך יותר.
אנשים חשבו שצריך שינוי קיצוני.
הבחירות לרייכסטאג מתקיימות פעמיים,
בחודשים יוני ונובמבר.
זה עדיין אותו משחק.
דיקטטורים כמו היטלר לא נבחרים בגלל מה שהם מציעים,
אלא בגלל שהם נראים בטוחים בעצמם.
- אנשים קיוו למחולל נס
כי הם היו נסערים.
זה קורה למישהו מלא בביטחון עצמי,
ניחן בכוח היפנוטי ומסוגל להכניע אנשים.
יצירת תמונה.
למדו תנוחות.
אשליות.
- הם תיארו דברים נפלאים כל כך טוב
מה הוא התכוון לעשות ברגע שנבחר,
שאנשים היו משוכנעים שהוא המושיע שלהם.
אבל למרות מסע התעמולה,
התוצאות הצפויות אינן שם.
בנובמבר, בבחירות לרייכסטאג,
הנאצים הפסידו יותר מ-2 מיליון קולות.
היטלר מאבד מומנטום.
כל הניסיונות לשכנע את ההמונים
וביטויים רטוריים גדולים מתגלים כחסרי תועלת.
כדי להשיג כוח, היטלר חייב להסתמך על קריסה
מפלגות שעדיין תומכות ברפובליקה הישנה.
האיומים מופיעים בתום שנה עשירה במשברים.
אבל היטלר כבר לא צריך בחירות חופשיות
להשיג עבודה.
כוחות אחרים הנלחמים ברפובליקה
יעזור לו לצבור כוח.
פרק 7: הקנצלר
תהלוכת ניצחון לאחר מצעד ארוך.
שכתוב ההיסטוריה, הנציונל-סוציאליסטים
לחגוג את עלייתם האגדית לשלטון.
עשור חלף מאז ניסיון ההפיכה שלהם.
בתחילת 1933 נראה היה שהמפלגה מאבדת תאוצה.
- מפלגתו של היטלר הפסידה קולות.
הכלכלה שוב התאוצה.
המפלגה הנאצית מצאה הצלחה רק כאשר דברים השתבשו.
הדמגוג מנצל את המשבר שנוצר בעקבות המלחמה האבודה,
אבטלה ועוני.
כמו במפלגה שלו,
היטלר הוא המושיע של גרמניה.
הוא משתמש בכל מיני אלימות
לתקוף את הרפובליקה הזו שהעדיפה את עלייתו לשלטון.
ההזדמנויות לתפוס את השלטון מוגבלות
עם הבחירות ועם נציגי הפרלמנט,
הוא לא יכול לעשות את דרכו לשלטון.
ואז מוצעת לו הצעה בלתי צפויה.
קונספירציה סודית מתבשלת.
היטלר מוזמן לווילה של קורט פון שרדר בקלן.
הסוד מתגלה.
אין צורך להסתיר.
השותף המסתורי של היטלר נקרא
פרנץ פון פאפן, הקנצלר לשעבר.
פון פאפן, באמצעות היטלר, רוצה לחזור לשלטון
משוכנע שהוא יכול להציל את המדינה.
- רבים חשבו שהם מסוגלים לשלוט בהיטלר, להכיל אותו.
הם חשבו שהם יכולים להחזיר את היטלר
לקראת משטר פוליטי הגון ומכובד.
שיטת הרפובליקה השתנתה.
מזדקן, הנשיא החליט שהקנצלרים יצליחו
למשול בעצמאות מוחלטת מהפרלמנטים.
קנצלרים בהזמנה, כמו קורט פון שלייכר באביב 1933.
קשקושים אחרים מתבשלים ברקע.
שני גברים מתגנבים מהאופרה
שם הופיע לראשונה בציבור.
הם ישתמשו בטיעון הזה מאוחר יותר
כאליבי כשהם פוגשים את היטלר.
שוב, ואן פאפן מבקש לשכנע את הנשיא
וראש הקנצלר של כניסתו של היטלר לממשלה.
לאחר היסוס מהיר,
הם מגישים את תוכניתם לנשיא.
באווירה של עייפות ובלבול,
מעטים מנחשים את הסכנה הממשמשת ובאה.
עם זאת, היטלר לא מסתיר את שאיפותיו.
- אף אחד לא לקח אותו מספיק ברצינות
הם נטו דווקא לצחוק עליו,
כי הוא לא דמיין את זה יום אחד
יהיה לו כל כך הרבה כוח.
ב-30 בינואר, היטלר מונה לקנצלר על ידי הנשיא הינדנבורג.
הרוב מוקל.
שרי המדינה חושבים שהם יכולים לשלוט בזה.
פון פאפן יכול רק לקוות שהוא צדק.
אבא שלי חשב שיש עוד מספיק
חברי הקבינט לשעבר
ושהוא יוכל לשלוט בהיטלר
ולהחזיר אותו לעשתונותיו.
ושהוא יוכל לשתף איתו פעולה,
זה יכול לעבוד כך.
אבל הוא טעה לגבי היטלר.
כל הלאומנים המטומטמים חושבים שהם יכולים לתמרן את היטלר
לפי האינטרסים שלהם.
אבל מליל המועמדות שלו,
המצב האמיתי מתברר.
לרגל הזיקוקים.
היטלר שלט באמנות לתמרן המונים.
אנשים חוגגים את הניצחון כאילו הוא אחד מהם.
אדם רגיל שזה עתה עלה לשלטון.
כולנו הרגשנו שזו נקודת מפנה,
בדרך כזו או אחרת.
אבל אף אחד לא ניחש שזה היה יום מכריע למאה שלנו.
מצעד הניצחון גורר אחריו נקמה.
צעדת הניצחון תגרור אחריה נקמה.
תמיד אמרתי את הטרור הזה
וההצלחה היו קוקטייל בלתי ניתן לעצירה.
פיתוי ואלימות מובילים את הרייכסטאג לנפילתו.
הטרור מתפשט.
מצב החירום משתק את השיטה הדמוקרטית.
בחדרי העינויים של SA, הכוח הוא שרירותי.
-כאשר לקחו אותנו לתא,
ראיתי שהוא היכה עורך דין יהודי עד שדימם.
הבחירות האחרונות החופשיות חלקית נותנות להיטלר רוב.
נותר רק לקנצלר להשיג
הקואליציה עם השמרנים להרחיב את כוחה.
רק המפלגה הסוציאל-דמוקרטית מצביעה נגד,
אבל הווטו שלו מגיע מאוחר מדי.
- המפלגה הייתה צריכה להגיד לא.
אבל כבר לא הייתה לו כל השפעה.
הוא כבר לא יכול היה להתנגד לא שלו,
לכוח פוליטי חדש כל יכול.
טקס גרנדיוזי על רקע פיוס לאומי
מאורגן בפוטסדאם.
אבל המציאות שונה לגמרי.
- מאז,
היו לי רק שתי מילים בראש,
היטלר והגיוס.
זו הייתה חזרה
ויהיו עוד הרבה לפני שתפרוץ המלחמה.
אבל היה ברור שהיטלר רוצה לשנות
גברים במכונות מלחמה.