Sodan kynnyksellä, Hitler puhuttelee itseään näillä sanoilla,
valitulle upseerijoukolle.
Olemassani ensimmäinen puolisko on nyt takanani.
Paljon on tehty.
Vielä on tekemistä valtakunnan tulevaisuuden turvaamiseksi.
Seuraavat vuodet ovat ratkaisevia.
Vuoteen 1942 tai 1943 asti
meillä on edelleen ylivoima aseissa länsivaltojen konsertissa,
mutta joka vuosi palauttaa tämän yhä hauraampi ylivoima.
Jos on, meidän täytyy voittaa jotain,
se on tehtävä välittömästi.
Kaikkivaltias Jumala.
Olisiko hän kirjoittanut Mein Kampfiin.
siunaa käsiämme kun aika on oikea.
Ole reilu meitä kohtaan kuten olet aina ollut.
Arvioi itse, ansaitsemmeko nyt vapautemme.
Jumalani, siunaa taisteluamme.
23. kesäkuuta 1940,
Adolf Hitler valloitti Ranskan,
lopulta toteuttaa koko elämänsä unelman.
Varhain aamulla hän vierailee pääkaupungissa, ehjänä ja autiona,
hänen kolmen seurassaan suosikkiintellektuellit.
Arkkitehti Albert Speer,
hänen kilpailijansa Hermann Giesler,
ja kuvanveistäjä Arno Breker.
10 kuukauden sodan jälkeen Hitler on koko Pohjois-Euroopan mestari,
arktiselta alueelta Pyreneille.
Hänen viimeinen voittonsa Ranskasta, voitti muutamassa viikossa,
merkittävästä blitz-kampanjasta,
päätti vaunussa Rethondesin aseleposta,
lopulta vakuutti hänet että hänestä oli tullut voittamaton.
Luettuaan paljon, hän usein hämmästyttäviä ja merkittäviä intuitiota,
vaikka sotilaallisesti hän pysyi a edellisen sodan yksinkertainen korpraali,
ei pysty johtamaan suuria armeijoita.
Tämä strategisen tajun puute tulee hänen maansa kalliiksi.
Kun hän kesäkuussa 1941 koulutti tämän kampanjassa Neuvostoliittoa vastaan.
Koska he ovat aina olleet itään päin kantoi führerin tavoitteita.
Se on näissä valtavissa avaruudessa että hän aikoo löytää asunnon,
tarpeellista uudelle suur-Saksa.
Ja vaikka hän allekirjoitti 23. elokuuta 1939 hyökkäämättömyyssopimus Stalinin kanssa,
hän pitää edelleen bolshevikkikolossia pysyvänä uhkana,
turvallisuuden ja selviytymisen vuoksi jopa kolmannesta valtakunnasta.
Siksi hän aikoo hyökätä ja tuhota eniten Neuvostovalta mahdollisimman nopeasti,
ennen oman vallan perustamista.
Hitlerillä on kuitenkin ongelma välittömämpi ratkaista.
Jos Ranska antautuisi, brittiläiset retkikuntajoukot,
Lord Gortin käskemä onnistui paeta Dunkerquen ansasta.
Kanavan toisella puolella, Englanti on edelleen koskematon ja vihamielinen.
Hitler, totta puhuen, ei koskaan toivoi sotaa hänen kanssaan.
Delfiinilleen, Rudolf Hessille.
Hän jopa sanoi:
"Tämä sota voi luoda ystävyyden kestävä suhde Saksan ja Ison-Britannian välillä.
Tämä on aina ollut yksi tavoitteistani siitä lähtien, kun olen ollut politiikassa."
Tämän seurauksena hän työskentelee Hessin ja Göringin kanssa,
liittoumasuunnitelmaan, joka asettaisi englantilaisten käytössä,
12 divisioonaa tarvittaessa auttamaan sitä kaikkia aggressioita vastaan Euroopassa,
myös omasta kolmannen valtakunnan liittolaisia.
Kuitenkin 6 kuukautta myöhemmin Ranskan tappio,
pääministeri brittiläinen Winston Churchill,
jota Hitler pitää alkoholisti diletantti,
itsepintaisesti kieltäytyy ottamasta harkinta, avausten salaisuudet,
rauhan saksalaisilta, mitä tahansa seurauksia Englannille.
Lopulta Hitler joutuu tekemään kohtaamassa kaksi lyömätöntä vihollista,
Iso-Britannia ja Neuvostoliitto.
Stalin todellakin onnitteli Hitleriä hänen ensimmäiset sotilaalliset voittonsa,
mutta Neuvostoliitto liittää nyt maat Baltia, mitä Saksa muuten,
ei voinut sivuuttaa tämän liittämisen jälkeen esiintyi salaisissa lausekkeissa,
vuoden 1939 hyökkäämättömyyssopimuksesta.
Stalin alkaa repiä Romaniaa.
Saksalaiset ovat silloin täydessä voiton euforiassa.
Hitler pelkää kuitenkin, ettei hän voi pyydä häneltä ylimääräistä vaivaa.
Hän uskoo ympärillään oleville, miltä hänestä tuntuu metsästäjä kohtaa 2 tiikeria,
yhdellä luodilla kiväärissään.
Kumpi kahdesta pedosta hyökätä ensin?
Tämä strateginen vaihtoehto on painajainen hänelle.
Lopulta hän päättää
se tulee olemaan Neuvostoliitto.
Hän tietää, että hänen on voitettava Puna-armeija vuonna 1941,
ennen kuin Yhdysvallat päättää auttamaan Englantia.
6. heinäkuuta 1940 Hitler palaa Berliiniin.
Hän oli antanut loman,
ja Goebbels jakaa miljoonan pienet hakaristi liput,
ennen kuin kommentoit asiaa live-tapahtumia radiossa.
Innostuksen ilmapiiri kenraali stimuloi Hitleriä.
Nyt tai ei koskaan, hänen täytyy aloitti ristiretken bolshevismia vastaan.
Hän toistaa, ettei koskaan Saksa on jälleen kerran kärjessä,
johtaja, jolla on sellainen auktoriteetti kuin hänen.
Tästä huolimatta hän valtuuttaa syyttäjän Englannin hyökkäyksen valmistelut.
Illalla heinäkuun 19. hän puhuu Reichstagille,
puhumassa marsalkkaiden keskuudessa ja kenraalit, jotka on juuri ylennetty,
Ranskan voiton jälkeen
hän vetoaa brittiläiseen järkeen.
Tämä vetoomus jäi kuolleeksi kirjaimeksi ja Hitleriksi on siksi yhä vakuuttuneempi,
että Churchill asettaa kaikki toiveensa Saksan ja Neuvostoliiton sodassa.
Epäloogista, itsepäistä vastustusta ja lyhytnäköinen Englannin pääministeri,
häiritsee suuresti suunnitelmia Führer harkitsi huolellisesti.
Itse asiassa Hitler haaveili 20 vuoden ajan liitosta Englannin kanssa.
Kauan sodan alkamisen jälkeen hän takertuu tähän unelmaan,
pienellä sitkeydellä rakastajan naurettava,
kieltäytyi myöntämästä, että hänen tunteita ei hyväksytä.
Valtakunta linjaa vain viisi divisioonaa itään.
Mutta vastapäätä Stalinin joukot kasvaa jatkuvasti vahvemmiksi.
Hitler vakuuttaa itselleen, että konflikti on väistämätön.
31. heinäkuuta hän kutsuu Berghofiin,
Obersalzbergissä,
sen sotilasjohtajat, mukaan lukien suuret Amiraali Raeder,
Marsalkka Keitel ja Von Brauchitsch,
Kenraalit Jodl ja Halder.
Hitler selittää miksi hän haluaa hyökätä heti.
Jos Venäjä voitetaan, hän kertoo heille,
viimeinen toivo Englanti lentää pois.
Ribbentrop ja Keitel ovat kauhuissaan tällä suunnitelmalla.
He päätyvät pelaamaan peliä ja elokuun alussa 1940,
käsky annetaan aloittaa rakennustyöt itään,
eli valmistautua Neuvostoliiton hyökkäys.
Tästä lähtien,
naamiointi ei petä ketään.
Luftwaffe, jolla lepää kohtalo aseita Kriegsmarinesta lähtien,
sai Hitlerin luovuttamaan hänen laskeutumissuunnitelmansa,
aloitti toimintansa heinäkuun 10 Englantia vastaan.
Sitä vaikeampaa Hitlerin jälkeen kiellettiin kaupunkien pommitukset,
varsinkin Lontoossa.
Brittiläisen imperiumin pääkaupunki, tulee pysyä ehjänä,
hävittäjälentueen suojelemana ja ilmatorjunta-akut.
Hitler antoi ensimmäisen tehtävän Göring, äskettäin ylennetty valtakunnanmarsalkkaksi,
tuhotakseen brittihävittäjän.
Mutta Göringillä ei ole kiirettä,
ja Messerschmittin hyökkäys,
ja Heinkelin pommittajat eivät todella alkanut vielä,
kun Führer pääsee takaisin Berghofissa 8. elokuuta.
Tutkimassa huvilan terassia Baijerin auringon tulvima,
runsaassa vuoristoisessa maisemassa, kolmannen valtakunnan hallitsija,
ajattelee usein edessä olevaa tehtävää,
kun koko Eurooppa tulee olemaan hänen käsissään.
Hän haluaa jatkaa valtateiden rakentamista joka saavuttaa Itä-Euroopan sydämen.
Hän rakentaa uusia kaupunkeja ja kaunistaa Berliiniä.
Hän antaa anteeksi vastustajilleen, jopa Churchillissä,
joka osaa maalata ja kirjoittaa muistelmansa.
Britannian taistelu kestää vähitellen vauhtiin.
Joka päivä Heinkelin laivueet pommittaa brittiläisiä lentokenttiä,
ympäri Lontoota, aina säästellyt Hitlerin käskystä.
Mutta yönä 24.–25. elokuuta
Saksalaiset koneet pommittavat erehtyy pääkaupungin esikaupunkiin.
Kostona seuraavana päivänä Churchill lähettää RAF:n hyökkäämään Berliiniin.
Vahinko on minimaalinen mutta Hitler on raivoissaan
että kolmannen valtakunnan pääkaupunki älä ole haavoittumaton.
Syyskuun 4. puheessaan Reichstagille,
hän ilmoittaa, että jos britit hyökkäävät Berliinissä jatkuu,
Lontoota puolestaan pommitetaan päivä ja yö. Hän menee pidemmälle.
"Jos englantilaiset hyökkäävät kaupunkeihimme, poltamme heidän omansa tuhkaksi."
Syyskuun 7. päivänä Luftwaffe hylkäsi hänen operaationsa englantilaista metsästystä vastaan,
käynnistämään pommituksen systemaattisia strategioita.
400 Heinkel 111 hyökkää Lontoon laituri sinä päivänä,
ovat vasta ensimmäinen aalto satoja muita, jotka seuraavat toisiaan,
lokakuun loppuun asti.
Yli 14 000 siviiliä kuolee,
aikana, jota kutsuttiin Blitziksi.
vakuuttunut siitä, että Churchill provosoi tarkoitukselliset hyökkäykset Berliiniin,
Hitlerillä ei ole enää mitään epäluottamusta.
Suuramiraali Raeder kirjoittaa,
että Führer on vakuuttunut siitä, että hän voi voittaa Englannin edes hyökkäämättä siihen.
Sillä välin kolme armeijaa on lähetettiin itärajoille.
Hitler kenraalin pyynnöstä Ion Antonescu, pääministeri
tuli Berchtesgadeniin kysymään apua Saksasta,
Luftwaffen tehtävä lähetetään Romaniaan.
Virallisesti se on suojelemista maan öljykentillä.
Hitler kutoo verkkonsa sisään Keski-Euroopan maat,
pyrkivät viettelemään valtionpäämiehiä, kuten täällä Bulgarian kuningas Boris III.
Führer on huolissaan aloitteista hänen liittolaisensa Mussolinista,
joiden mallit Kreikasta tuntuvat hänestä kimeerisiltä.
Hän tapaa "Douchen", joka toivottaa hänet tervetulleeksi ylpeänä Firenzen asemalla näillä sanoilla:
"Führer, olemme valmiita marssimaan."
Mutta kaikki pelot Hitlerin toteutumisesta.
Tärkeydestä huolimatta joukkoja,
ihmiset karkottavat italialaiset Kreikkalainen fanaatikko hyökkääjää vastaan.
Brittijoukot tulevat auttoi virallisesti Kreikkaa keväällä 1941,
Kreetalla, sitten mantereella.
Hitler haluaa taata itsensä itseään auttamalla liittolaistaan,
valmistautuu myös puuttumaan asiaan ja hyökätä Jugoslaviaan.
Mutta itse asiassa suunnitelmat, joita hänellä oli suunniteltu tulevia kuukausia varten,
älä mene suunnitelmien mukaan.
Hän menetti aloitteen.
Italialaisten nöyryytys kreikkalaisten edessä,
nosti moraalia jo kasvatettu briteistä,
jotka vastustavat lujasti hyökkäyksiä saksalaiset lentoyhtiöt.
Hitler päättää sitten tehostaa sukellusvenesota,
laskemalla U-veneet saattueita vastaan Channel ja Atlantic English.
Neuvostoliitto on edelleen ainoa merkittävä alue jossa Hitler voi vielä tehdä aloitteen.
Kun 12. marraskuuta 1940
Molotov saapuu valtakunnan kansliaan,
Führer on juuri antanut käskyn jatkaa valmistautuu aktiivisesti sotaan.
Keskustelua joustamattoman ministerin kanssa Neuvostoliiton ulkoasiat,
ovat erittäin vaikeita.
Elämänsä viimeisinä päivinä Hitler kertoo, että Stalinin vaatimukset,
olivat molemmat röyhkeä ja mahdoton hyväksyä.
Hän pyysi minua antamaan hänelle perusasiat ilma ja pääsy Pohjanmerelle,
plus Konstantinopoli, Romania,
Bulgaria ja Suomi.
Ja Saksan piti olla voittaja.
Kun Molotov lähtee Berliinistä, kukaan ei epäile kansliassa,
että kaikki neuvottelut ovat epäonnistuneet.
Hitler ei tule koskaan katumaan,
hänen tekemänsä kauhea päätös hyökätä Venäjää vastaan,
jopa sodan aikana menetetään pysyvästi.
Operaatio on ensisijaisesti asetettu 1. toukokuuta 1941.
Hitler aikoo saavuttaa Leningrad kolmessa viikossa.
Pommi-iskut Englantia vastaan jatkavat.
Führerin neuvonantajat jatkavat edelleen ajatella, että nämä hyökkäykset,
yhdistettynä sukellusveneiden toimintaan,
on paras tapa tappaa ehdottomasti Iso-Britannia,
että Churchill, joka on edelleen maassa, jatka galvanointia.
Mitä tulee Göringiin, raivoissaan epäonnistumisesta Luftwaffen laivueet,
huolimatta metsästäjien urheudesta,
hän vetäytyy alueilleen Itä-Preussista,
Carinhallissa ja Romintenissa, hänen pelireserviään.
18. joulukuuta Berghofissa
työpaikka ja eläkkeelle jääminen Hitlerin suosikki
Kenraali Jodl tuo Führerille,
lopullinen versio toimintatilauksesta,
tulevasta kampanjasta koodinimi on Barbarossa.
Tämä 11-sivuinen asiakirja,
määrää Wehrmachtin tuhota Neuvostoliitto,
nopean kampanjan aikana ja sitä ennen olkoon sota Englannin kanssa ohi.
Hitler haluaa ratkaista kaiken Manner-kysymykset ennen vuotta 1942,
päivämäärä, jona hän uskoo Yhdysvaltoihin todennäköisesti tapahtuu.
Italia on kuitenkin edelleen huolenaihe Hänelle tärkeä, tekee tyhjäksi hänen suunnitelmansa.
Kreikkalaiset ovat nyt vetäytyneet Italian joukot Albaniaan.
Egyptissä englantilaiset väistyivät Mussolinin joukot Libyaan,
ja tammikuussa 1941 he jopa valloitti Tobrukin sataman,
vangitseminen ohimennen tuhansia vankeja.
Hitler ajatteli, että kolmas valtakunta ja fasistinen Italia,
ovat sidottu parempaan ja huonompaan suuntaan,
päättää lähettää Afrikkaan, 2 divisioonaa tukemaan Mussolinia.
Vaikka ensimmäiset yksiköt tulevaisuuden Afrikakorpsista,
komentaja kenraali Erwin Rommel, maa Afrikassa.
Hitler, pettynyt, saa tietää, että kenraali Franco,
kieltäytyy lähtemästä sotaan.
Führer, sanoi eräs hänen läheisistä ystävistään,
on silloin kohta lähtemään Espanjasta.
Se kestää hyvin vähän.
Ensimmäinen jakautumisen aalto keskittynyt itään
liikkuu hitaasti Neuvostoliiton rajaa kohti.
Saksan salaiset palvelut tiedä lähes mitään aikeista,
mielentila, vastustajan suunnitelmia.
Virkamiehillä ei ole turvakorttia. valtava maa, johon heillä on tehtävä tunkeutua.
Tämä ei estä sotilasta Wehrmacht uskoo olevansa voittamaton.
Ja silti Wehrmacht on pienempi määrä.
Kuitenkin, jos Neuvostoliiton haarniska on enemmän kuin panssareita,
Ne ovat pääosin vanhentuneita.
Lopuksi koko strategian päällikkö Saksa perustuu tahtoon,
kaatamaan Neuvostoliiton muutamassa kuukaudessa.
Se on myös välttämättömyys. Osakkeet polttoaine ja varaosat,
ei mene pidemmälle.
Etelässä Hitler valmistautuu hänen kampanjansa Romaniaa vastaan,
molemmat helpottamaan italialaisia, suojella öljykenttiä,
ja muodostavat lähtökohdan laajennettiin hyökkäämään Neuvostoliittoon.
Balkan ei ole paras maa,
ohjailla moderni ja koneistettu armeija.
Hyvin koulutettu Wehrmacht kuitenkin voittaa kaikki esteet,
ja 7. maaliskuuta 1941 sen ensimmäiset elementit ottaa kantaa Kreikan rajalle,
päin voimia brittiläinen ja kreikkalainen.
Viikkoa aikaisemmin, Hitler meni jälleen Wieniin.
Hänen nuorempi sisarensa Paula joka työskentelee huomaamattomasti,
Sairaalassa Itävallan pääkaupungista,
kerroin hänelle:
"Kun menen vuorille ja minä tavata kappeli, rukoilen puolestasi."
Hän vastasi:
"Olen ehdottoman vakuuttunut siitä, että käsi Herra on minun ylitseni."
27. maaliskuuta Saksa-mielinen hallitus Jugoslavian valtionhoitaja Paavali kaadetaan.
Kuningas Pietari II palaa valtaan.
Hitler reagoi välittömästi,
tietäen kuitenkin että kaikki toimet Balkanilla,
viivästyttää laukaisua Barbarossasta.
Mutta jälleen kerran, kohtalo suosii häntä.
Varhaiset kevään sateet muutti Venäjän tasangot suoksi.
Joka tapauksessa panssarit ei voinut toimia ennen kesäkuuta.
Huhtikuun alussa saksalaiset joukot ylittivät Kreikan ja Jugoslavian rajoilla.
Belgradia pommitetaan 6.
Uhreja on 20 000.
Jugoslavian armeija antautui 18.
ja kuningas pakeni Lontooseen.
12 päivän voitokkaiden kampanjoiden aikana Wehrmacht menetti vain 151 kuollutta.
Kreikan armeijat antautuivat maaliskuun 30. sankarillisen vastarinnan jälkeen.
Hitler onnittelee heidän päättäväisyyttään ja niiden arvo,
määrätä vankien vapauttamisesta.
"Taistelen Englantia, eivät pieniä maita, kuten Kreikka."
Hän selittää diplomaatille.
Kreikkalaiset suostuivat antautumaan saksalaiset kenraalit,
mutta he kieltäytyvät tekemästä sitä yhtä paljon italialaisten edessä.
Mussolinin itsetunto on loukkaantunut jo monta kertaa.
Joten hän pelaa temppua liittolaiselleen ilmoittamalla,
ennenaikaisesti radiossa, että joukot Helleenit antautuivat Italian armeijalle.
Tällä hetkellä, Hitler on tyhmä raivosta,
mutta mikään tapahtuma ei pysty tummentaa sitä pysyvästi.
Englantilaiset jättävät Kreikan ja lopettavat toukokuuta Luftwaffen iskujen alla,
kenraali Freyberg,
ja laskuvarjosotilaita opiskelijat,
he evakuoivat harjanteen.
Samoin brittiläiset joukot epäonnistuvat Pohjois-Afrikassa.
Rommel valmistautuu hyökkäämään huhtikuun alussa.
Hän ei halua lopettaa Afrikakorpsien eteneminen,
ennen Egyptin rajaa.
Toukokuun 4. päivänä Hitler pitää puheen innostunut Reichstagissa.
Rudolf Hess, hänen delfiininsä, istuu lähellä häntä.
Pian tämän jälkeen Hess kysyy führeriltä jos se on vielä päätetty,
sovittamaan brittien kanssa taistella kommunismia vastaan heidän kanssaan.
Hitler vahvistaa tämän.
6 päivää myöhemmin entinen Suuri sotalentäjä,
lentää Skotlantiin aluksella Messerschmitt 110:stä.
Hän toivoo yhteyksiensä kautta Hamiltonin herttuan kanssa,
voidakseen neuvotella erillisen rauhan, että hän uskotaan olevan Hitlerin salainen tavoite.
Hänen tehtävänsä epäonnistuu.
Vangittuina hän kuolee vankeudessa Berliinissä vuonna 1989.
44 vuotta sodan jälkeen.
Hitler lopulta päätti sen Operaatio Barbarossa alkaisi,
Sunnuntai 22. kesäkuuta 1941.
Toukokuussa Luftwaffen pommikoneet,
suorittaa viimeisen hyökkäyksensä massiivinen Lontoossa.
Nyt he toimivat itärintamalla.
Monille merkeille antauduimme ymmärtää, että myös Stalin
valmistelee kuumeisesti hyökkäystä.
Hitler tietää, että on olemassa suuret suunnitelmat,
ja jättimäinen rakennusohjelma,
mutta hän ei välitä yksityiskohdista.
Edessä tulevan Neuvostoliiton laivaston, Kriegsmarine valmistautuu.
Toukokuun 5. päivänä Hitler tarkastaa kaksi uutta taisteluristeilijät Bismarck ja Tirpitz.
Ne ovat tehokkaimpia aluksia maailmansota.
Kun 22. toukokuuta, hän oppii kuin Bismarck ja Prinz Eugen,
se toinen jättiläinen,
lähtivät merelle ensimmäistä kertaa kampanja Pohjois-Atlantilla,
führer tarttuu yhtäkkiä esittely ja pyyntö paikan päällä,
jos on mahdollista tuoda ne takaisin.
Toukokuun 24. päivänä alkava taistelu alkaa hyvä kahdelle saksalaiselle alukselle,
joita jahdattiin brittiläisen laivaston toimesta.
Bismarck upottaa risteilijän hupun ja vahingoittaa vakavasti Walesin prinssiä.
Mutta Bismarck menettää öljyä ja pakeni Saint-Nazaireen,
useat laivat jahtaavat mukaan lukien lentotukialus Victorious.
Kuultuaan radioviestin englantilaiset joutuvat takaisin vastustajansa tielle,
joka etenemisestä huolimatta on mukana ja Victoriuksen lentokoneet hyökkäsivät,
25 ja 26 toukokuuta.
Taistelu raivoaa koko yön.
Bismarck ammukset loppu leimahtaa perästä keulaan.
Aamulla 27. päivänä saksalainen risteilijä upposi, korkea paviljonki,
2200 merimiehen kanssa.
Tämä uhraus ei ollut turha.
Bismarck oli houkutellut paljon osa Britannian merivoimia,
ja siten myötävaikutti Saksan menestykseen Välimeren rintamalla.
Vain muutama viikko eroa tämä Barbarossa-taistelu.
Neuvostoliitto yrittää löytää liittolaisia naapureidensa keskuudessa.
Mutta intensiivistä diplomaattista toimintaa Hitler kantaa hedelmää.
Suomi, Romania ja Unkari,
tarjota Kolmannelle valtakunnalle rohkaisua ja sotilaallista apua.
Olettaen että voitto Saksaa ei voi epäillä,
Hitler käski Keitelin lähettää ensimmäisen armeijan pääjohtajien käskyt.
Hänen ohjeensa ovat niin ankarat että päämaja,
määrää niiden tuhoamisen lukemisen jälkeen.
Jotta he eivät riskeeraa ei olla tiedossa.
Sen odotetaan olevan säälimätön kommunistipoliittiset komissaarit,
jota Hitler ei kuule soveltaa sodan lakeja.
Jos he jäävät kiinni aseisiin tai jos he vastustavat,
ne teloitetaan välittömästi.
Hänen käskynsä toteutetaan paitsi saksalaisten joukkojen toimesta,
vaan monet ulkomaiset joukot taistelevat Wehrmachtin rinnalla,
slovakit, kroaatit, romanialaiset,
Belgialaiset, ranskalaiset...
Siinä määrin, että määräaika lähestyy,
Hitler joutuu takaisin unettomuuteensa.
Hän pysyy hereillä koko yön,
pohtii suunnitelmiaan ja etsii epätoivoisesti viat,
joka voisi ärsyttää hänen mahtavia suunnitelmiaan.
20. kesäkuuta kunkin yksikön komentaja saa salaisen viestin Hitleriltä.
Tämä päättää: "Kun luet näitä rivejä,
suurin ja vahvin asevoimien kokoonpano,
joka on koskaan yhdistynyt on valmis hyökkäämään.
Suurin etulinja historia ravistelee,
ei vain lopettamaan tätä sotaa ja vapauta sorretut kansat,
mutta myös sivilisaation pelastamiseksi ja eurooppalaista kulttuuria.
Saksalaiset sotilaat, te aloitatte taistelun vaikein ja vaativin.
Jumala auttakoon meitä!"
Aamunkoitteessa 22. kesäkuuta 1941 joukot Saksalaiset hyökkäävät koko rintaman kautta.
Neuvostoliiton yllätys on täydellinen.
2 päivää myöhemmin Hitler liittyi sen uusi pääkonttori,
suden luola Rastenburgissa.
Se on tästä juurtuneesta leiristä, piilossa metsän keskelle,
täynnä hirsitaloja ja ympäröity miinakentät,
että ensimmäisen maailmansodan entinen korpraali johtaa Saksan armeijaa.
Hitler siis laukaisee valloittamaan Venäjän.
Hän on 52-vuotias.
Hänen legioonansa lähtevät taistelusta taisteluun,
ylittää valtavat yksitoikkoiset tasangot
ja tuulen lyömänä,
Ukrainan rikkaat alueet, suot ja arot,
epävieraanvarainen tundra.
Poikkeuksellisten uhrauksien kustannuksella ja esimerkillistä rohkeutta,
Kolmannen valtakunnan sotilaat saavuttavat lopulta Kaukasuksen vuoret.
Ensin paniikki voittaa, Stalin reagoi nopeasti ja julisti,
isänmaallinen sota.
Hän siis onnistuu fanatisoida joukkojaan.
Saksalaiset ymmärtävät sen Neuvostoliiton tankit ovat nykyaikaisempia,
ja tehokkaampaa kuin Hitler toisti.
He ovat myös yllättyneitä taisteluhengestä ja puna-armeijan sotilaiden sitkeys,
rohkea, itsepäinen ja valmiita uhraamaan henkensä.
Venäjän maaperä on sinänsä este.
Sateen myötä tiet muuttuvat nopeasti suotoon.
Mutta siinä ei vielä kaikki.
Saksalaiset huomaavat valmistelut Neuvostoliitto hyökkää valtakuntaa vastaan.
Metsien syvyydestä, tasangon lopusta.
He näkevät uuden vaunun etenevän 30 tonnia, kuuluisa T34,
mukaan lukien parhaat asiantuntijat ei tiedä mitään.
Heinäkuun lopussa kuitenkin 12 000 Neuvostoliiton tankkia,
tuhottiin tai vangittiin.
Hitler itse myönsi lopulta tiettyjen siviili- ja sotilasjohtajien edessä:
"Jos olisin tiennyt, että hänellä on niin paljon tämän tyyppinen panssari,
Olisin ajatellut kahdesti ennen kuin hyökkäsi heidän kimppuunsa.
Stalin, joka ei allekirjoittanut Geneven yleissopimus,
vaatii sissisotaa Saksan linjojen takana.
Hänen joukkonsa noudattavat politiikkaa poltettua maata.
Kokonaisia kaupunkeja louhitaan ansaan vihollisen hyökkäysyksiköitä.
Heinäkuussa Hitler arvioi sen kampanja on käytännössä voitettu.
Silti taistelu Smolenskista keskustaan,
osoitti kykynsä Neuvostoliiton vastarinnasta.
Ottaen huomioon, että Moskovalla ei ole enää todella strategisesti tärkeä,
hän laukaisee armeijat valloittamaan Krimistä ja Donetskista,
ja Leningradin pohjoispuolella.
Päämajassa monia upseereita valittaa Hitlerin jatkuvasta puuttumisesta,
operaatioiden suorittamisessa.
Yksi heistä, kenraali Halder, kirjoitti päiväkirjaansa:
"Se näyttää yhä selvemmältä vihollisella on rajattomat resurssit,
miehissä ja materiaalissa."
Halder ja muut kenraalit ovat vakuuttuneita että ainoa mahdollisuus voittaa,
on hyökätä keskusten kimppuun teollisuusmiehiä kuten Moskova.
Hitler on vakuuttunut siitä aiemmin tuhota kaikki ruokavarat,
polttoainetta ja terästä.
Vaikka tämä keskustelu valtaa ja repiä suden luola,
Hitler sairastuu yllättäen.
Hänen lääkärinsä, joita on vähän pätevä tohtori Morell,
hoitaa sitä lääkkeillä tarkoitettu trooppisiin sairauksiin,
ja jopa levittää iilimatoja hänelle.
Hänen sairautensa ei estä häntä ohjaamasta niin usein kuin mahdollista,
päivittäinen konferenssi hänen esikunta upseerinsa.
Hän oppii yhden näistä aikana että hänen joukkonsa marssivat Moskovaan.
18. elokuuta Hitler haastatteli hänen propagandaministeri Goebbels,
nähdään täällä toivottavan Führeriä tervetulleeksi yhdessä monista kokouksista,
Urheilupalatsissa Berliinissä.
Sinä päivänä on kyse toimenpiteistä rasistiset hyökkäykset, jotka kohdistuivat erityisesti juutalaisia vastaan.
Hitler hyväksyy valvontasuunnitelman Goebbels esitti hänelle.
Hän päättää sen leikkauksen jälkeen Barbarossa valmistui,
Saksan juutalaisten joukkokarkotukset itään voi alkaa.
Syyskuussa 1941 Führer uskoo edelleen voittoon.
Hän aikoo rakentaa suuria moottoriteitä joka johtaa pohjoiseen, Skandinaviaan,
ja etelään Krimille.
Mutta vaikka Neuvostoliitto pysyy hänen lemmikkipihansa,
hän ilmoittaa yksityisesti uskotuilleen,
että Stalin on suuri mies,
että hän antaa hänelle luvan jatkaa omaansa sosialistista kokemusta Uralin ulkopuolella.
Hänen tahtonsa tuhota on kuitenkin edelleen voimissaan.
Hän käskee ajella täysin Leningrad,
joka ei näy hänen silmiinsä ei strategista kiinnostusta.
Entisessä tsaarien pääkaupungissa
asukkaat barrikadoivat kadut.
Syyskuun puolivälissä saksalaiset joukot sijaitsevat kaupungin eteläosassa.
Nälänhätä alkaa tulla.
On jopa nälkää näkevässä väestössä kannibalismin tapauksia.
Syyskuun 16. päivänä panssarit pysäytetään heidän edellään,
ja ohjattiin Moskovan rintamalle.
2. lokakuuta, ensimmäinen Neuvostoliiton kaupunkiin hyökätään.
Puhutaan taas yleisölle innostunut Urheilupalatsista,
Hitler selittää kuinka monta maata tuli Saksan liittolaisia,
paitsi Englanti, valitettavasti. hän katuu.
Hän syyttää juutalaisia ja Churchilliä, tämä sodanlietso.
Palasi päämajaansa, hänet viedään näiden marsalkkaiden eteen,
uudesta megalomaniasta.
Hän vertaa Venäjää Intiaan,
ja kuvittele jättimäinen rautatie mikä tuplaisi Trans-Siperian.
Hän aikoo lähettää sinne 5 miljoonaa saksalaista siirtokuntaa.
7. lokakuuta laaja tasku syntyy Brjanskin ympärille.
Kenraali Jodl varoittaa führeriään siitä Neuvostoliitto häviää,
72 divisioonaa.
Jännityksestä Hitler menettää ruokahalunsa.
Seuraavana päivänä Jodl ilmoittaa voitokkaasti:
"Voimme vihdoin sanoa liioittelematta,
että me voitimme tämän sodan."
Mutta itärintamalla alkaa sataa,
ja taivas ilmoittaa ensimmäiset lumet.
Toisella puolella maailmaa, Yhdysvallat jäävät virallisesti poissa sodasta.
Mutta presidentti Roosevelt on siitä lähtien kauan poissa tiukasta puolueettomuudesta.
Hän määräsi laivaston, kuuluisassa ohjeessa,
ampua silmämääräisesti Axis-aluksia.
Hitler puolestaan kieltäytyy ihastuakseen.
Rooseveltin asema älä todella välitä siitä.
Hän pilkkaa amerikkalaisia teollisuusmiehiä aseistus ja hymyt,
tankkien liikkeitä uskomatta heidän todellisuuteensa.
Itärintaman operaatiot pysähtyivät.
Armeijaryhmän keskus marsalkka von Bock,
on halvaantunut lumesta ja mudasta.
Saksalaiset etenevät taistelua myrskyjen läpi,
ylittää loputtomat sarakkeet länteen marssivista vangeista.
Raportti Abwehrilta, palvelusta Saksan vastatiedustelu
kertoo, että väestö on tervetullut saksalaiset vapauttajina,
mutta sitä on pelättävä että tämä mielentila,
heti nouto propagandapalvelut,
on ennen kaikkea seurausta perinteisestä venäläisen vieraanvaraisuuden tunnetta.
Ensimmäisellä kömpelyydellä sama populaatiot voisivat hyvinkin kääntyä,
valloittajiaan vastaan.
Nimenomaan tämä sota sisältää paljon nopeasti tietyn määrän julmuuksia.
Varsinkin Ukrainassa, jossa SS:n einsatzgruppen,
ei pidä sekoittaa joukkoihin Waffen-SS:n eliitti,
suorittaa teloitukset yhteenvedot juutalaisista,
joka kapinoi Wehrmachtin johtajia vastaan.
Kenraalit ja marsalkka von Manstein, von Bock, von Reichenau,
von Leeb, von Rundstedt monien muiden kanssa,
puhua näitä teloituksia vastaan.
He tietävät myös, että siviilit kauhistuneita venäläisiä,
vaikka usein antisemitisti,
antaa tuhansia vapaaehtoisista kannattajiin,
joka on pian kiihkein saksalaisten sotilaiden vastustajat.
Mutta Hitlerin henki, erossa maailmasta,
Rastenburgissa, jossa hän vastaanottaa täällä Göringin,
keskittyy ainoaan taistelu ja sen seuraukset.
Hän haaveilee ääneen suurista projekteista motivoi tämän toisen rintaman avaamista.
Hän toistaa henkilökunnalleen, että hän olisi tehnyt halusi olla 10 tai 15 vuotta nuorempi,
voidakseen elää tämän pitkän aikavälin tulevaisuuden. Mutta Führer on jo sairas.
Hänen lääkärinsä havaitsivat, että hän kärsii sepelvaltimotaudista,
nopeasti kehittyvä.
Lähtölaskenta on jo alkanut kolmannen valtakunnan johtajalle.
Tänä lokakuun puolivälissä 1941
Moskovalla on käytännössä tyhjennetty asukkaistaan.
Von Bockin joukot, jotka sen jälkeen panssaroitujen armeijoiden mahtavat voitot,
Guderianista ja von Kleististä Ukrainassa,
käynnisti Operation Typhoon,
ovat enintään 100 km päässä pääkaupungista.
Tästä alkaa Wehrmacht kohtaamaan vuoden 1941 kauhean talven.
kylmä, jää ja lumi,
estää satoja yksiköitä josta polttoaine loppuu nopeasti.
Hitlerin toivo tuhota nopeasti Stalinin armeijat lentävät pois,
voimakkaan kylmän kanssa, joka naulaa maahan Luftwaffen laivueet.
Hänen täytyy lykätä monia hankkeita, varsinkin kun muilla rintamilla,
älä anna hänelle enempää syytä olla optimistinen.
Hänen mielialansa pimenee, hänen vihansa on useammin,
jopa vieraidensa edessä merkki, kuten täällä,
Luftwaffen marsalkka Milch,
ja kenraali Galland, metsästyksen päällikkö.
Führer tietää löytäneensä Stalinissa vakava vastustaja.
Kun Saksan armeija, en ollenkaan valmistautunut tähän talvitaisteluun,
on liikkumaton paikallaan,
Neuvostoliiton kenraalit, kuten Zhukov täällä, valmistaa vastahyökkäystä.
Heillä on tuoreita ja lukuisia joukkoja, erityisesti Siperiasta tulevat,
ja parantaa laitteistoa kuukaudesta kuukauteen.
Saksan eteneminen Moskovaan on pysähtyi kokonaan marraskuun puolivälissä.
Neuvostoliiton vastarinta on vahvistumassa.
Hitler uskoi joillekin sukulaisilleen että hän nyt epäilee voittoa.
Kamalat pakkaset iskeä hänen joukkoihinsa.
Molemmat vastustajat tukevat talvella aivan eri tavalla.
Neuvostoliitot ovat molemmat tottuneet kylmä ja varustettu vastaavasti.
Saksalaisilla sitä vastoin ei ole ei lämpimiä vaatteita.
Aseet jumissa. Moottorit ja polttoaine jäätyvät.
Tarjonta ei ole sopiva sellaisissa taisteluolosuhteissa.
Wehrmacht jäätyy kuoliaaksi sanan ensisijaisessa merkityksessä.
Kamppailua leimaa nyt kaksi puolta tasavertaisesti.
Saksalaiset ryöstävät kyliä löytää ruokaa,
sitten polta kaikki, jotta ei antaa turvapaikan partisaaneille.
He ottavat vankeja heidän lämpimiä vaatteitaan.
Kenttämarsalkan neljäs armeija von Kluge hyökkää Moskovaan.
2. joulukuuta tunnustus kulkee lumimyrskyn läpi,
saavuttaa kaupungin laitamille.
Wehrmachtin sotilaat onnistuu jatkamaan,
noin kymmenen kilometriä kohti keskustaa.
Tämä tulee olemaan terävin kohta saksalaisten äärimmäisyyteen.
He eivät koskaan mene pidemmälle.
Lämpötila laskee alle 35 astetta.
Sylinterinkannet halkesivat.
Kädet tarttuvat teräkseen aseita ja tykkejä.
Itse öljy jäätyy mekanismeihin.
Silloin Stalin käski voimakas vastahyökkäys,
joka alkaa 5. joulukuuta kaikkialla edessä.
14 Žukovin komentamaa armeijaa lähtee ajaa saksalaiset takaisin 100 km Moskovasta.
Valtava T-34-tankki ja sen 30 tonnia ilmestyi massaksi.
Sen tykki, sen kaksi konekivääriä 7,62 ja sen suojaus,
tehdä hänestä haavoittumaton aseille klassisia saksalaisia panssarintorjuntatankkeja.
Hälyttävin uutinen tulevat nyt Venäjän rintamalta.
Sillä Hitler alkaa todellinen painajainen.
Hänelle useat säikeet johtavat joiden pitäisi johtaa strategisiin päätöksiin.
Kun hän 7. joulukuuta 1941 näki saapuvat hänen tuttavansa kansliaan,
hän tietää, että pyrkimys lämpimiin vaatteisiin alkoi edellisenä päivänä koko maassa,
ja konkreettisin tapahtuma pahenevasta tilanteesta.
Sinä päivänä, puolenyön aikoihin,
keskustelu lakkaa, kun a tiedottaja ryntää sisään.
Radioviestintä Amerikkalainen ilmoitti juuri,
Japanilainen yllätyshyökkäys Pearl Harborissa.
Nousevan auringon valtakunta on sodassa,
Iso-Britannian kanssa ja Yhdysvallat.
Tämä on Kolmannelle Valtakunnalle todellisesta ihmeestä.
Hitler kertoi henkilökunnalleen:
"Se on nyt mahdotonta meille hävitä sodan.
Uusi liittolaisemme ei ole koskaan ollut voitettu 3000 vuoden historiassa."
Sitten Italiaan viitaten, hän lisää :
"Mitä tulee toiseen liittolaiseen, hänellä on jatkuvasti alapuoli,
mutta lopulta löytää itsensä aina oikealla puolella."
11. joulukuuta Hitler julistaa sodasta Yhdysvalloissa.
Syvällä sisimmässään hän vaistomaisesti tietää että tulevat tapahtumat,
ei ole enää hänelle suotuisa.
Viime päivinä tämän ratkaisevan vuoden,
hän usein sattuu meditoimaan edessä hänen seurueensa tilanteen omituisuudesta,
missä Japanin avulla
Saksa heikentää asemaansa Kaukoidän valkoisesta rodusta,
kun taas Iso-Britannia, hän,
taistelua Eurooppaa vastaan bolshevikkien rinnalla.
Talvella ohi ajanut hänen halunsa absoluuttiseen valtaan,
Führer osoittaa tahtonsa tehdä.
Päinvastoin, useat hänen kenraalistansa ei näe ratkaisua,
kuin kunniattomassa retriitissä.
Hitler pyytää heitä odottamaan kunnes keväällä voidakseen sitten pysähtyä,
vihollisen hyökkäys.
Jos he riitelevät tai eivät tottele, hän hylkää heidät.
Tarvittaessa hän uhkaa ottaa Itärintaman operaatiokomento.
Hän tekee sen vihdoin tammikuun 19.
vapauttamalla marsalkka von Brauchitsch.
Hänen vakaumuksensa, jonka hän ilmaisee, kun hän koristaa ansioituneimpia sotilaita,
kuten täällä nuoret upseerit Luftwaffesta,
lopulta voittaa vastahakoisuuden.
Päälliköt, jotka ovat vihamielisimpiä
ei enää vastusta hänen kiusauksiaan.
Ja kuitenkin, yrityksistä huolimatta Japanista itärintaman helpottamiseksi,
katastrofi näyttää olevan välitön.
Hitler soitti von Bockille henkilökohtaisesti,
"Meidän tilanteessamme on vain yksi ratkaisu,
älä koskaan luovuta senttiäkään maasta, täyttää reiät,
ja kestä hinnalla millä hyvänsä.
Hän allekirjoittaa kuuluisan määräyksen, joka on tästä lähtien voimassa ohjaamaan kaikkea toimintaa itärintamalla.
Joukkojen on vastustettava kohdistaa fanaattinen vastarinta,
estääkseen ehdottomasti mikä tahansa katkos heidän linjassaan,
sivuilla sekä takana.
Hitler tunsi enemmän kuin koskaan näinä viikkoina voiman yksinäisyyttä.
Kuinka hän voi olla varma siitä ovatko hänen päätöksensä ainoita päteviä?
Tai päinvastoin, pukeutuuko hän viimeinen vastuu,
sotilaallisesta katastrofista ennennäkemätön?
Neuvostoliitto reagoi rajulla julmuudella.
Yksi rykmentin komentajista, joka taistelut kirjoitti päiväkirjaansa:
"Venäläiset vievät haavoittuneet ulos ja sairaalapotilaat,
kerätä ne ulos, kastella niitä bensiiniä ja sytytä se tuleen.
Saksalaisten vankien päät asetetaan maahan,
muodostamaan rauniot SS:n symboleja.
Hitlerin tahto ilman heikkoutta vihdoin pelastaa Wehrmachtin.
Etuosa vakautuu jonkin aikaa.
Tammikuun puolivälissä 1942 hän valtuutti von Klugen poistettava etulinjoista,
alttiimmat yksiköt hänen armeijaryhmästään.
Tätä taktiikkaa maan päällä noudatetaan,
merioperaatiosta ennennäkemätön strategia.
11. helmikuuta 1942 laivasto Brestiin sijoitettu pinta,
mukaan lukien risteilijät Scharnhorst ja Gneisenau,
onnistuu saavuttamaan Pohjanmeren kanavan yli,
ilman, että kuninkaallinen laivasto olisi huomannut ja kuninkaalliset ilmavoimat.
Luftwaffen ja sen suojeluksessa Kenraali Gallandin Messerschmitt-hävittäjät,
ylpeitä laivoja Kriegsmarine-sola ilman tapauksia,
kahta vahinkoa lukuun ottamatta ilman painovoimaa miinojen vuoksi.
Kun laivasto saapuu satamiinsa kiintymys, ilo ja ylpeys,
puhkeavat ympäri Saksaa.
Se on kauhea nöyryytys Churchillin puolesta.
Hitler tekee heti pitkän puhe Urheilupalatsissa,
tuhansien nuorten upseerien edessä.
Hän suostuttelee heidät siihen nämä dramaattiset tunnit, he yksin,
voi muuttaa sodan kulkua.
Kun hän lähtee palkintokorokkeelta hurraamaan,
sen arvovalta on edelleen otti pykälän.
Hitlerin ajatus kertoo paljon toivoa tulevalle keväälle.
Hän toivoo, että sään parantuessa
pystyä aloittamaan hyökkäyksen ratkaiseva Kaukasuksen kannalta.
Samalla hänet pidätetään erittäin heikko,
mikä ei huolehdi monia vieraita, jotka tulevat tapaamaan häntä Rastenburgissa.
Hän palaa jatkuvasti ohjeisiinsa kenraaleille, hänen hyökkäyssuunnitelmiinsa,
keväällä ja kesällä.
Wehrmachtin on valmistauduttava laukaistaan pohjoiseen Leningradiin,
ja etelään Stalingradiin ja Kaukasuksen vuoristossa.
Ja kuitenkin useita Führerin neuvonantajia vastustavat tätä yleistä hyökkäystä.
Keitel epäilee erityisesti jonka armeija voi ottaa haltuunsa,
ehjät Bakun öljykentät.
Hitlerillä ei kuitenkaan ole vaihtoehtoa.
Hän tarvitsee ehdottomasti tätä öljyä sen tankit, lentokoneet ja kuorma-autot.
Stalin kehottaa Churchilliä siihen avata toinen rintama.
Britannian ilmavoimat tehostavat toimintaansa pommitukset Saksan kaupunkeihin.
RAF-hyökkäykset aiheuttavat tuhansia uhreja siviilien keskuudessa.
Vastauksena Hitler määräsi tutkimusmatkoja Luftwaffen rangaistustoimenpiteet,
useimmissa kaupungeissa Englannin vanhimmat.
8. toukokuuta 1942 kenraali von Manstein,
avaa kevätkampanjan hyökkäämällä Krim ja sen pääkaupunki Sevastopol.
Samalla Hitler käski hyökkäys Harkovia vastaan.
Neuvostoliitto reagoi a panssarihyökkäys kyljelle, joka
huonosti valmistautunut, epäonnistuu.
Saksan kaksi hyökkäystä, he onnistuvat.
Sevastopol kaatuu 1. heinäkuuta.
Hitler toivoi, että hänen sininen operaationsa
loukkaava koodinimi Kaukasuksella, onnistuu hyvin nopeasti.
Hän julistaa Goebbelsille: "Tudistaisin Neuvostojärjestelmä puristaa Aatamin omenaansa."
Myöhemmin elokuvia katsoessa Neuvostoliiton joukkoihin takavarikoidut uutiset,
ja näyttää saksalaisia vankeja,
hän panee tyytyväisenä merkille, että kasvot ei ilmaissut pelkoa,
tai niin usein selkärangattomuutta antautuneiden sotilaiden keskuudessa.
Kesäkuun 28. päivänä hän aloitti sinisen operaation täysin rekonstituoidut yksiköt.
He ajavat päätoimiaan Volgalla ja Kaukasuksella.
Mutta puna-armeija vetäytyy niin nopeasti,
että Wehrmacht epäonnistuu roikkua parhaissa olosuhteissa.
Kun 2 vastustajaa löytää vihdoin kasvotusten,
talvi tulee ja jonot saksalaisten viestintä,
tulee olemaan äärirajoilla.
21. kesäkuuta 1942 Hitler kuuli uutisen. yllätys Tobrukin valloituksesta,
Rommelin joukkojen toimesta.
Britannian laivasto evakuoi Aleksandrian.
Hitler näkee jo Egyptin joutua hänen käsiinsä.
Hän odottaa tätä tappiota johtaa Churchillin kukistumiseen.
Mutta englantilaiset valmistautuvat vastustamaan vihollisiaan,
paikkaan erämaassa nimeltään El-Alamein.
Rommelilla on vain 70 panssaria ja panssaroitua ajoneuvoa.
Saksan joukkojen välillä ja Bakun öljykentät,
melkein seisomaan 800 km villejä vuoria.
Historia on jo osoittanut, että se on olemassa läpäisemätön este kaikelle hyökkäykselle.
Hitler syyttää kenttämarsalkkaa Wilhelm List,
johtamaan armeijaryhmäänsä sen vuoristosta Kaspianmerelle.
Edelweissin suunnitelma alkaa 24. heinäkuuta.
Monet vaikeudet hidastuvat operaatiot.
Hitler myrskyt.
Hän syyttää kenraaleja, joita he verottavat ylimielisyyttä ja epäpätevyyttä.
Lista kestää kaikesta huolimatta Rostov-on-Donista.
Elokuun lopussa 1942 hyökkäys on ajan merkitseminen.
Neuvostoliiton armeijat komensivat Budenny ja Tcholenev,
estää saksalaisia onnistumasta läpimurtossaan.
Heitä auttavat sade, sumu,
ja uuden alkusyksyn mutaa.
Edessä se on menestys.
Hitlerin viha kenraaleja kohtaan hänen henkilöstönsä nousee pykälän ylöspäin.
Volgalla Paulus laukaistiin hyökkäys Stalingradiin,
josta hän saapui keskukseen 27. heinäkuuta.
Mutta sitkeän vastustuksen edessä venäläiset sotilaat ja työläiset,
hyökkäys ei enää etene vain hyvin hitaasti.
Kaukana rintaman pohjoispuolella,
Hitler syytti von Mansteinia, von Küchlerin käskystä,
viimein valtaamaan Leningradin.
Ensimmäiset kopiot uusi Heavy Tiger -tankki,
täytyy osallistua hyökkäykseen.
Mutta elokuun 27. päivänä neuvostoliittolaiset tehdä aloite,
ja etenevät samanaikaisesti rintamilla Leningradista ja Volkhovista,
Baltian laivaston tukemana,
Saksan hyökkäys Leningradissa on vaarantunut.
Yli 2500 km päässä
Afrikkalainen joukko sen jälkeen hävisi El Alameinin taistelun,
palaa lähtöpisteeseensä.
Pääkonttorissaan Rastenburgissa missä hän saa edelleen,
sotilaalliset tai poliittiset johtajat,
jolle hän pitää pitkiä optimistisia puheita,
Hitler ei vielä tiedä että tämä kaunis syksy,
edeltää täydellistä tappiota.
Päivittäiset valtion luennot majorit ovat yhä animoidumpia,
ja jopa myrskyisä.
Yksi sääntö Führerin läheisille,
varmistaa sen maineen Strateginen erehtymättömyys säilyy ennallaan.
Stalingradissa kuoret putoavat tuhansittain ympäri kaupunkia.
Saksalaiset joukot pitävät esikaupunkia, mutta venäläiset taistelevat sankarillisesti.
Alkaa se ympyröinti, joka tulee olemaan kohtalokas Pauluksen kuudennelle armeijalle.
Idässä ja kaakossa partisaanit rekrytoidaan ilman vaikeuksia,
saksalaisten asenteen edessä toteuttaa uudenlaista taistelua.
Kolmannen valtakunnan sotilaat, oppii nopeasti,
pelätä näitä sissejä, joita he ampuvat ja ripustaa heti kun he ottavat ne.
8. marraskuuta 1942 liittolaiset maa Pohjois-Afrikassa.
Hitlerin reaktio on välitön.
Hän määrää lentokuljetuksen luomaan uusi sillanpää Tunisiassa.
Huonot uutiset kasaantuvat.
Hitler saa tietää, että Neuvostoliitto valmistautuu jättimäinen vastahyökkäys,
parhaiden johdolla Kenraalit Voronov, Rokossovski
Fedorenko, Novikov.
Se alkaa 19.11 lounaaseen ja Doniin,
aiheuttaa repeämän saksalais-romanian rintamalla.
Kaksi päivää myöhemmin, kuudes armeija Stalingradin alue on täysin ympäröity.
Pauluksen ainoa toivo lepää ilmapelastusalalla.
Goeringillä ei kuitenkaan ole kiirettä.
Hitler käskee aloittaa jättimäisestä ilmasillasta,
jonka avulla on mahdollista tarjota päivittäin piiritetyille, tarvikkeita ja varusteita.
Yrityksistä huolimatta Junker 52 lentäjät,
olemme kuitenkin kaukana 500 tonnista,
jota tarvittaisiin joka päivä.
Neuvostoliitto etenee säännöllisesti kaupunkiin,
etenee 100-150 km päivässä.
Joulukuun 11. päivänä Hitler odottaa koko yön hyökkäyksen vahvistus,
neljännen panssariarmeijan, jonka täytyy hyökkäys Stalingradin poistamiseksi.
Pauluksella on enää muutama päivä jäljellä ruokaa ja ammuksia.
Hän tietää, että 6 Neuvostoliiton armeijaa lähestyä häntä,
ja mitä hänellä käytännössä on ei mahdollisuutta voittaa.
Vain neljännen panssarin läpimurto voi pelastaa hänet.
Hyökkäys alkaa hyvin.
Von Manstein, kenestä riippuu neljäs panssari on optimistinen,
mutta neuvostoliittolaiset onnistuvat luoda rikkomuksen,
Italian järjestelmässä Stalingradin läntisellä sektorilla.
Tämä uusi katastrofi hämmästyttää Hitleriä.
Hänen lääkärinsä, tohtori Morell, pelko terveytensä puolesta,
ja tilaa hänelle sydäntä stimulantteja.
Potilas kertoo hänelle ettei hän pelkää kuolemaa,
ja että hän on valmis antamaan elämänsä Saksalle.
Pauluksen tilanne on epätoivoinen.
Hänen joukkonsa on kymmeniä tuhansia haavoittuneita ja sairaita,
jota tuskin voi evakuoida.
Emme voi enää haudata kuolleita jäätyneessä maassa.
Sotilaiden moraali on alhainen.
Hitler tietää sen uhraamalla neljänneksen miljoona miestä pidätteli Neuvostoliittoa,
hän voi kuitenkin pelastaa Kaukasuksen armeijaryhmä.
Jos kuudes armeija antaa periksi, joukot Stalin pyyhkäisee lännen yli.
Paulus kohtaa 70 divisioonaa.
Hitler kieltää kenet tahansa tulee nostaa marsalkka antautumaan.
Joulukuun lopussa kaikki saksalaiset yritykset piirin murtaminen epäonnistui.
Tukikohdat Stalingradin ympärillä joutui Neuvostoliiton käsiin.
Tarvikkeet eivät enää tule perille ja haavoittuneita ei voida enää evakuoida.
Kauhea kylmä tekee tuhoa piiritettyjen joukossa.
27. joulukuuta Hitler määräsi von Kleistin evakuointi Kaukasuksesta,
kun vielä on aikaa.
Von Kleist vetäytyy Rostoviin ja Tamanin niemimaalla.
Alkaa oleva vetäytyminen ennakoi sen kenraali, joka ei lopu,
ennen Saksan rajoja.
Armeijaryhmä menestyy pelastaa 270 000 miestä.
Rostovin valtaa venäläiset helmikuussa 1943.
Puhuessani marsalkka Antonesculle, Romanian valtionpäämies,
Hitler muistelee sen menneisyydessä ja kriisien huipulla,
yksikään valtiomies ei ole kyennyt ennustaa konfliktin lopputulosta.
Hyvin usein kuitenkin ja jopa näissä olosuhteet, ratkaisu johtaa voittoon.
Puna-armeija kuitenkin ryntää rikokseen.
Stalingradin etulinja väistyy kohti kaupungin keskustaa,
täysin investoitu.
Marsalkka Paulus kieltäytyy silti antautumasta.
Hän lähettää Hitlerin luo viimeinen radioviesti:
"Käskysi on täytetty. Eläköön Saksa!"
Hitler valmistautuu väistämättömään.
Hän ajattelee, että hänen sotilaidensa sankarillisuus klo Stalingrad on jopa ylitettävä,
Lähikuukausina.
Tapahtuipa mitä tahansa, Wehrmacht jatkaa taistelua ajattelematta taaksepäin.
29 000 loukkaantunutta on jo evakuoitu lentokoneella kun viimeinen lentokenttä Stalingradissa,
joutui Neuvostoliiton käsiin.
Eloonjääneillä taistelijoilla on lupa kirjoittaa vielä viimeisen kirjeen perheelleen.
Milloin viimeinen Heinkel 111 lentäjänä luutnantti Kuntz,
Ritariristillä koristeltu,
koulusta 20. tammikuuta 1943 radalta edelleen saatavilla Gumrakista,
hän vie 19 haavoittunutta ja 7 postipussia.
Kuudes armeija on veretön.
Paulus antautuu 31. tammikuuta 91 000 miehen kanssa,
mukaan lukien 2500 upseeria ja 23 kenraalia,
Alle 10 000 palaa vankeudesta.
Hitler on vihainen raivosta.
Hänen upea Wehrmachtnsa, sen poikkeukselliset sotilaat,
hänen korkea komentoryhmänsä laatu ja sen modernit aseet,
vähennetään eläkkeelle itärintaman yli.
Kolmannen valtakunnan mestari, pitkän unettomuutensa aikana,
huomioi yleinen lasku hänen joukkojaan kaikilla rintamilla.
Jopa Pohjois-Afrikassa, missä Rommel yrittää välttää yleistä tappiota.
Mitä tulee Goeringin Luftwaffeen, lentäjänsä rohkeudesta huolimatta,
hän on yhä avuttomampi.
Samaan aikaan aallot lakkaamatta brittiläiset ja amerikkalaiset pommikoneet,
punta Saksan kaupunkeja.
Kuitenkin asiakirja otettu vastaan Neuvostoliitto paljastaa, että nämä valittavat,
yli 11 miljoonaa kuolemaa.
Tämä uutinen olisi toivon kantaja Hitlerille,
jos hän voisi antaa uuden isku vastustajaansa.
Mutta hänen joukkonsa ehdottomasti tarvitsevat lepoajan.
Lisäksi strategisesta näkökulmasta katsottuna meidän on jätettävä asetehtaille,
aika vapauttaa uudet panssarit, uusia lentokoneita, uusia sukellusveneitä.
Vuosi 1943, joka avautuu Stalingradin tappiosta,
tulee olemaan ratkaiseva maailman tulevaisuuden puolesta.