1931-ben Berlin városa
megkapta a jeles feladatot az 1936-os nyári olimpiai játékok rendezéséről.
Amit senki sem tudott megjósolni
ezek voltak ezek a játékok eszközként használnák
a legsikamlósabb propagandáért
az egyik legzsarnokibb rezsim a világ valaha is látott.
Az 1930-as évek elejére és mielőtt Hitler hatalomra került,
a világ nagyon készségesen segített megpróbálni és újra átöleljük Németországot.
Az ötlet az volt, hogy az olimpia összehozná az embereket.
Propaganda a náciknak nem csupán a kormányzás eszköze volt.
A levegő volt, amit beszívtak.
Ez volt a kormányzás közege.
A pillanattól kezdve a náci párt átvette a hatalmat Németországban,
szisztematikus üldözés zsidók megtörtént,
és nem tettek kivételt.
Az üldözés abbamaradna,
hanem csak a játékok kéthetes időtartamára,
míg a világ szeme Berlinre összpontosított.
Mi történik az úgynevezett olimpiai szünet,
amelyben Berlint kitakarítják.
Eltüntették a zsidóellenes táblákat,
minden megtörtént a benyomást kelteni
hogy ez egy vendégszerető környezet volt.
Ilyen politika nem feltétlenül volt ami sok látogató számára utánozhatatlan
akik ugyanazokat az előítéleteket osztották mint a nácik.
Jesse Owens afroamerikai atléta ott olimpiai történelmet írna.
Négy aranyérmet nyerne
és lesz a legnépszerűbb férfi az akkori náci Németországban.
Németország megvadult az amerikaiaknak és ez különösen vadul ment Owens számára.
Szinte mindenki leírta aki szépnek látta.
A formája hibátlan volt, olyan sima, mint a nyugati szárny.
Ez lenne az első alkalom, hogy befogadó nemzet politikai ideológiáját vetítené ki
és hatalom a világra.
Ez a lenyűgöző propagandatétel emulálnák
az összes következő olimpián.
operai produkció volt, pazar léptékű.
Feltalálta az olimpiai rituálét minden eljövendő időre.
Az öt olimpiai gyűrű a karmok tartják
a német náci sas.
Soha nem kaphatna ennél nyilvánvalóbbat szimbolikus ábrázolás
a német és a náci tartsa meg az olimpiai mozgalmat.
Az 1936-os olimpiai játékok színházat, pompát adott a világnak,
és izgalom, mindezt a horogkereszt zászlaja alatt.
Ez volt Hitler olimpiája.
Az első világháború elhagyta Németországot feldúlt nemzet.
Európa többi része kizárta
és annak gazdasági és a politikai helyzet megromlott.
Az emberek összetörtek
és egy egész férfinemzedék gyakorlatilag kiirtották.
Németország az 1920-as években nagy zűrzavarban volt.
Forradalom volt.
Verekedés volt az utcán bal és jobb között.
Őszintén szólva Németország zűrzavarban volt.
Természetesen hatalmas összegről volt szó a háborús jóvátételről
amiért Németországnak fizetnie kellett, a versailles-i szerződés,
és ez alapvetően megnyomorította a német gazdaság.
A Weimari Köztársaság működött a nép teljes felhatalmazása nélkül.
Sok volt az elégedetlenség a gazdasági helyzettel.
Aztán persze a nagy infláció és az utolsó kalapácsütés,
ami a Wall Street összeomlása volt,
ami természetesen munkanélküliséget szült Németországban mintegy hétmillió.
Hirtelen még a legaranyosabb is szélű értékpapírok
gyakorlatilag értéktelenek.
Eljött a tőzsdekrach és elkezdődött a nagy gazdasági világválság.
A munkanélküliek sora nőtt.
Hosszú sorok voltak a népkonyháknál.
Sok német kétségbeestek a jövőt illetően.
Nagyon nehéz időszak volt.
A németellenes hangulat egész Európában elterjedt volt
világháború bukásából.
Ez a kitiltásban is megmutatkozott német részvételről
az 1924-es olimpiai játékokon, amelyeket Párizsban tartottak.
Az ember, akinek a legnagyobb hatalma volt hogy szankcionálja ezt a tilalmat
Pierre de Coubertin volt,
az alapító a modern olimpiai mozgalom.
Az ő ötlete volt a 19. század végén,
hogy újjáéledést idézzen elő az olimpiai játékok e régi elképzeléséről.
Az ötlet alapján alakultak
hogy nevelnék nemzetközi jóindulat.
Addig az egyetlen ilyen volt az Olympik, K betűvel
fent Shropshire-ben, a Much Wenlock nevű hely.
Ő is nagyon nagy rajongója volt az angol állami iskolarendszerből,
és azt a fajta angolszászt kereste egyfajta fehér módja a dolgoknak
volt a helyes út hogy a sportot a lélek fejlesztéseként közelítse meg.
Az embereket összehozó szellem
volt a katalizátor Berlin megnyerte az olimpiai pályázatot.
A játékokat 1931-ben Berlinnek ítélték oda.
Először azonban díjazták őket Berlinbe 1912-ben,
1914-ben tartandó.
Annak ellenére, hogy akkoriban úgy érezték, mint az ókori Görögországban,
az olimpia ennek ellenére folytatódna az a tény, hogy az országok háborúban állnak.
A mustárgáz feltalálása és így tovább és így tovább
a civilizált háború eszméjét.
Nagy esély volt rá Németország rehabilitációjáról
a nemzetek közösségébe és civilizálni, megszelídíteni,
és ad neki valamit, hogy elégedett legyen körülbelül a sok év horror után.
Az egyik kulcsfigura a berlini olimpiai játékok biztosításáért
német sporttiszt volt, Dr. Theodor Lewald.
Ő lesz az elnök a játékok szervezőbizottsága,
olyan pozíciót, amely hamarosan megtörténik drámaian veszélybe kerül.
Theodor Lewald egy oszlop volt a német sporttársadalom.
Nagyon tehetséges adminisztrátor volt, és jól ismerték,
mert egészen visszafelé haladva az 1904-es Saint Louis-i olimpiára,
Németország képviselője volt.
Ő egy köztiszteletben álló személy volt a nemzetközi olimpiai közösségben.
Rendkívül erős figura a német sportban,
és ő és a pártfogoltja, Carl Diem,
akik sikeresek az olimpiai mozgalom lobbijában
hogy eljusson az olimpiára Berlinbe.
Tagja volt a Nemzetközi Olimpiai Bizottságtól,
és vissza akarták adni a játékokat, bizonyos értelemben Lewaldnak,
és ez az egyik oka miért választották Berlint
házigazda városként 1931-ben.
Lewalddal azonban van egy probléma
az meg fog nyilvánulni amikor Hitler hatalomra kerül,
és ez a tény hogy anyai nagyanyja zsidó volt.
Az apja lett gyakorló keresztény 110 évvel korábban.
Nyilvánvalóan, a weimari rezsimből származott,
de egy különösen gyalázatos pozíció, mert természetesen
óriási nyomás nehezedett rá a náciktól.
Lewald biztosította az olimpiát a Weimar Németország számára.
A nemzetiszocialista párt felemelkedése hirtelen volt.
Bár sok német támogatta őket,
a náci rezsim tőkésítette egy olyan nemzeten, amely fáradtnak tűnt a politikában.
Az 1930-as évek elején Németországban
Szerintem a kulcskérdés nem annyira, hogy mindenki náci volt.
Soha nem szerezték meg a szavazatok többségét,
de mindenki abbahagyta hinni a demokráciában.
A társadalom megosztott a jobboldal között és már középpont nélkül távozott.
Adolf Hitlert nevezték ki kancellárnak Németország 1933 januárjában.
Nem választották meg tisztségre,
de gyorsan dolgozott nagyobb hatalmat vállalni.
A felhatalmazó törvény kulcsfontosságú jogszabály.
Megerősíti Hitler hatalmát ebbe az abszolút domináns pozícióba.
Hitler birtokolta az országot és vele az olimpia.
A meccseket azonban nem látta teljesen kedvező fényben,
és szüksége lenne némi rábeszélésre hogy a meccsek menjenek előre.
A modern olimpiai játékok,
azon az elgondoláson alapultak, hogy előmozdítják nemzetközi jóindulat,
és ez kb mint homlokegyenest ellentétes
az ultranacionalista náciknak ahogy kaphattad.
Goebbels tisztán látta rögtön az elejétől.
Egyáltalán nem volt kétsége.
Csak rámutattál a propagandapotenciál.
Goebbels és Hitler az Olimpiai Stadionba látogattak.
Goebbels meg tudta mutatni neki
ez megy hogy egy fantasztikus színtér legyen az ünneplésre.
Ez csak annyit fog tenni a presztízsünkért.
Hitler hirtelen meglátta, egy villanásnyi világosságban,
mit lehetne valójában elérni Németország számára,
nemzetközi hírnevéért, a vetítéshez,
és annak diplomáciája ha valóban olimpiát rendezne.
1936-ban a nácik és Németország aki először látta.
A berlini olimpiát eltérítették.
Hitler támogatásával az olimpia, mint a német élet minden más területe,
nácizó lenne.
Ahogy a világ nézett ennek a rezsimnek az igazságtalanságára,
a barátság olimpiai értékeit és tiszteletet használnának
mint hamis homlokzat egy rémisztő számára, baljós és halálos ok.
világháború után,
Németországot kiközösítették Európa többi részéből,
de 1931-ben
a Nemzetközi Olimpiai Bizottság elért egy nevet, Berlin,
mint a befogadó nemzet az 1936-os nyári játékokra.
A Németország, amelyre a játékok megajándékoznák azonban,
nagyon különbözik Németországtól ami végül vendégül látná őket.
Egykor a náci párt 1933 márciusában vette át a hatalmat,
antiszemita retorikájuk akcióba lendült.
Zsidó szerzők összes könyve égetést rendelnek el a köztereken.
Szerzők, tudósok, a művészeket Németországból hajtják.
Nem sokkal Hitler hatalomátvétele után
A zsidókat elkezdték kirekeszteni a német élet számos területéről,
és ebbe beletartozott a sport is.
A nürnbergi törvényekkel, amelyek 1935-ben voltak, A zsidók Németország nem állampolgárai lettek.
Ilyen egyszerű, de konkrétan
kitiltották a zsidó sportolókat minden sportegyesülettől
és kényszerítette őket a zsidó sportszervezetbe.
Már nem tudták sportedzést végezni nem zsidókkal.
Ha nem vagy árja, ki kell zárni a sportból.
Groteszk antiszemitizmus,
ami teljesen repül az olimpiai mozgalom gondolatában,
ami arra utal hogy minden sportoló és nő
egyenlő eséllyel kell versenyezni.
Nyilvánvaló, hogy a németországi zsidók nem.
Sok német sportoló és a nők akkoriban zsidók voltak,
és mindannyian úgy találták, hogy a profik és a személyes élet is érintett volt
a nácik üldözése által.
Az egyik ilyen sportoló Margaret Lambert volt.
Gretel Bergman néven született 1914-ben. a dél-németországi Laupheimben.
Ígéretes fiatal sportoló volt
és folytatná hogy Németország vezető magasugrója legyen.
Gyönyörű volt ott.
Mindenki ismert mindenki mást
és mindenki barátságos volt mindenki mással.
Mindenhol voltak barátaink.
Valójában nem volt különbség zsidók és nem zsidók között,
mind barátok vagyunk.
Egyszerűen szerettem a sportot.
mindent megtettem.
A szüleim egy kicsit idegesek voltak a sportpályafutásomról.
Egyike voltam azon kevés zsidó gyerekeknek akinek a sportban volt élete.
18 évesen, Margaret tanúja lesz a náci pártnak,
átvette a hatalmat Németországban.
Amikor a nácik bejöttek, nem volt szórakoztató, mondhatom.
Amikor találkoztam a barátaimmal, nem helló.
Elhaladtak mellettem.
A házhoz jöttek este 11:00 körül meglátogatni minket
mert nem kellett volna látni minket.
Azonnal kizártak minket.
Voltak ír barátaim.
Voltak zsidó barátaim.
Mindenhol voltak barátaim, és hirtelen,
nem engedték be hogy többet beszéljen velünk.
Fenn voltunk a házunkban, és lent,
a táncosok vonultak és a zsidók megöléséről énekeltek.
Ez nem volt túl kellemes.
Ahogy Margaret megtalálta az életét a felismerhetetlenségig megváltozott,
az olimpia derengett a láthatáron.
Sportolók és politikai pártok sok különböző országban
kérdezősködni kezdett hogy erkölcsileg helyes lenne-e
hogy részt vegyen az olimpián a náci uralom alatt álló Németországban.
Az Amerikai Egyesült Államok kulcsfontosságú volt
abban, hogy a játékok menne vagy sem.
Ha az ország a legerősebb,
leggyorsabb, legsikeresebb sportolók nem fog megjelenni,
aztán a játékok nem érné meg feltenni.
A játékok sorsa két férfi érvein nyugszik.
Az Egyesült Államokban
van egy Avery Brundage nevű alakod az Amerikai Olimpiai Bizottságtól.
Sokat lát a náci hitvallásban
hogy jól látja a házasságot saját személyes filozófiájába
mint egy öntörvényű milliomos Chicagóban.
Egy gyerek, akinek nincs semmije, aki megfordította magát olimpiai sportolóvá
és egy milliomos építőmágnás.
Brundage nem az Amerikai Olimpiai Bizottságban.
Ő is tagja az AAU-nak, az Amerikai Atlétikai Szövetség.
Aztán úgy dönt, hogy lemond,
átadja a vezetést egy férfinak Jeremiah Mahoney bírónak hívják,
aki szenvedélyesen náciellenes.
Jeremiah T. Mahoney egy New York Athletic Club srác volt,
és különösen aggódott nem csak a zsidókról,
hanem a keresztényellenes politikáról.
Látta a kérdést elképesztő erkölcsi világossággal
hogy ez legitimálni lenne a legborzasztóbb zsarnokság.
Annak érdekében, hogy meggyőzze az Egyesült Államokat részt venni,
Avery Brundage meghívást kapott Berlinbe 1934-ben tényfeltáró küldetésben
kivizsgálni a zsidó sportolókkal való bánásmód.
Nagyon szoros volt ellenőrzött ellenőrzés.
Célja az volt, hogy lásson
ha volt diszkrimináció zsidó sportolók ellen
vagy az olimpiai fair play volt a helyén.
A németek kikerekítettek párat nagyon hajlékony zsidó sportolók
azt mondani, hogy minden jól ment nekik.
Ez teljes hülyeség volt.
A Harmadik Birodalom csodálatos volt a szőnyeg lefektetésekor.
Göring birodalmi marsall elképesztően bájos volt.
Hitler időnként figyelj udvariasan.
Brundage nem vágyott rá hogy visszatérjen az Egyesült Államokba
és bármilyen nehézséget okoz a németek számára.
A döntést 1935 decemberében hozták meg.
Neked voltak ezek a brundageiták aki azt mondta: "Németország nem olyan rossz."
A legtöbb sportolód is nálad volt, beleértve az afroamerikai sportolókat,
aki azt mondta: „Hogy kérdezhetsz tőlünk hogy ne menjek Németországba"
"mert arról, ahogyan a zsidókkal bánnak"
"amikor kezelnek minket, ahogyan itt az Egyesült Államokban bánnak velünk?"
Volt egy lényegük.
Brundage sikeres volt,
és Amerika bevonásával, a világ többi része követte.
A játékok mennének előre,
és ahogy az Egyesült Államok csapata készülne az út New Yorkból Berlinbe,
Hitler és Goebbels előkészületeket tettek
hogy üdvözölje a földgömböt liberális náci Németországnak.
Berlin parkjai és játszóterei tele vannak sima csoportokkal,
vidám emberek akik nem mutatják az elégedetlenség jeleit
a fasiszta diktatúrával amely irányítja az életüket.
Mi történik nagyrészt Goebbel felügyelete alatt
az úgynevezett olimpiai szünet.
Zsidóellenes jelek minden utcából eltávolították
vagy bárhol az olimpiai helyszínek közelében.
Az üzleteket ki kell engedni nagyon olcsó áron
hogy megmutassa hogy virágzó gazdaság van.
Mindenki bizonyos berlini utcákon
kénytelen letenni akár horogkeresztes zászló, akár olimpiai zászló.
Mindenhol meszelt a vonatvonalak mentén,
induló sorokból Németországon keresztül Berlinbe.
Az összes ház vissza át kell festeni a vonatvonalakra
hogy megmutassam, hogy minden csípős és mind nagyon gazdag és rendezett.
Volt egy nagy rendrakás épületek és emberek.
A németországi nagytakarítás során
a világ legnagyobb sportolói Berlinbe utazna
és követi őket éhes sajtó lenne,
bizakodó politikusok és izgatott nézők.
Július 15-én az Egyesült Államok csapata
útnak indul New York kikötőjéből az S.S. Manhattanen.
Fanfárt és éljenzést hagytak hátra és Berlinben ugyanazzal találkoznának.
Nagyon is az olimpiai nagyok voltak első osztályon
és a sportolók kormányzásban, de láthatóan mindenki jól érezte magát.
Közel tíz napba telt Berlinbe érni.
Szuper fittek vannak, fiatal,
és nagyon szép emberek tíz napig együtt.
Volt egy bizonyos botrány.
Tudjuk, hogy Eleanor Holm volt az ezekről a sportolókról, akik őrjítően
csak dohányozhatott és ihatott egész éjjel majd másnap aranyérmeket nyerni.
A lány hivalkodóan flörtölt
és magával ragadó az első osztályú utasokkal,
ijesztően részeg
és figyelmen kívül hagyva minden figyelmeztetést és minden olimpiosi ideál.
Avery Brundage utálta ezt és kirúgta a csapatból.
Ami szintén figyelemre méltó
hogy az amerikai olimpiai sportolók nem voltak elkülönítve.
Először sok fehér sportolód van,
főleg délről,
aki valójában soha nem evett közösen előtte egy fekete személlyel,
ugyanabba a mosdóba ment, vagy ugyanazt a fajta kollégiumot osztották meg.
Ami nagyon érdekes az, hogy ezzel nem volt probléma.
Úton a berlini olimpiára,
az U.S.S. Manhattan a legjobb amerikai sportolók.
A fedélzeten Glenn Cunningham és Jesse Owens kemény versenyre számíthatnak
ezen a legnagyobb sporteseményen.
Az amerikai csapat gyűjtemény volt világklasszis sportolók.
Sokan kedvencek lennének dobogós helyezésekre.
Egy sportoló, aki az egész világon Jesse Owens szívesen megnézné.
Sokan azt hitték, hogy folytatja három aranyérmet nyerni,
de nagyon kevesen gondolták ezt túlszárnyalná.
Megszületett Jesse Owens A vidéki Alabamában 1913-ban.
Apja részvényes volt.
A nagyszülei rabszolgák voltak.
A legszerényebbek közül jött elképzelhető kezdetek.
Biztosan, az emberek tudatában voltak Jesse Owensnek
ahol emberek futottak és ugráltak mert világrekordokat döntött meg.
Különösen között afroamerikai társai,
nagy reménység volt.
A feketék nem tudtak játszani a baseball főligákban.
A feketék nem tudtak játszani a Nemzeti Labdarúgó Ligában.
Nem volt fekete 1915 óta nehézsúlyú bajnok.
Ezért volt valaki, aki különösen,
az afroamerikai közösség sok reményt fűzött hozzá.
Ahogy kezdtek érkezni a sportolók a világ minden tájáról,
így tett sok néző is.
Eric Brown 17 éves fiú volt abban az időben, amikor az apja,
a légierő egykori pilótája,
meghívást kapott Németországból a korábbi harcosok számára
hogy részt vegyen a játékokon.
Eric és az apja döntött hogy egyszer az életben lássam ezt a látványt.
Szívesen fogadtak bennünket.
Lelkesen kell mondanom.
Nagyszerű látvány volt, mert fiatal férfi lévén szerettem a razzmatazzt.
Semmi esetre sem volt csendes esemény.
Berlin színpadát felállították,
és a következő két hét fesztivál lesz atlétikai és sportképesség.
Hitler felügyelete alatt
a nézők férfiak és nők szemtanúi lesznek gyorsabban, magasabban teljesít,
és erősebb, mint valaha.
A fejlett technológia hogy Németország fejlődött
gondoskodott arról, hogy ez a nagy dráma kijátszanák a világra.
Már majdnem elkezdődött a 11. olimpia.
A bojkottmozgalmak semmivé váltak.
Egy tervezett népolimpia,
Barcelonában kerül megrendezésre tiltakozásul a berlini játékok ellen,
a járvány miatt le kellett mondani a spanyol polgárháborúról.
Két hétig, minden szem Németországra szegezné
mint a világ legnagyobb sportolói és rengeteg izgatott néző
az Olimpiai Stadionba utazott hogy részt vegyen a megnyitó ünnepségen.
Az olimpiai láng útja utolsó szakaszát tette meg
a görögországi Olimpiától Berlinig.
A berlini játékok,
Szerintem sok szempontból képviseli olimpiai játékok kezdete
ahogy most látjuk őket.
A fáklya relé ezekre a játékokra találták ki.
A nácik találták ki,
de azt a benyomást keltik hogy ez egy ókori görög dolog
mindig ez történt.
Az elemet mutatja a teljes képzelet és a fantázia.
Görögország bemutatása a germán civilizáció magva.
Nagyon jól működik, őszintén szólva.
Ezért csinálják az emberek ma is.
Az olimpiai fáklyával kapcsolatos irónia azonban Krupp acélból készült.
Ugyanez az acél megy délre körülbelül négy év múlva,
mint a Krupp által gyártott német acéltartályok megtámadják a Balkánt és Görögországot.
Ez sok szempontból egy fordított prófécia hogy mi fog történni.
Tömegek sorakoztak az utcákon Berlinben, hogy tanúja legyen Hitler érkezésének
és drámai belépését a stadionba.
Az olimpiai láng meggyújtása a játékok kezdetét jelzi,
de ez a díszszemlélet csak egy volt sok erősen koreografált díszletből
amely a megnyitó ünnepséget alkotta.
A megnyitó ünnepség az első olimpiai megnyitó ünnepség
a modern időkből.
Jimmy nagyon izgatott volt.
A németek mellett álltunk
és azt hiszem, ki kell mondani különféleképpen lenyűgözték őket.
augusztus 1-jén,
az utolsó váltócsapatok Berlinbe sprintelnek és a 325 hektáros birodalmi sportpályára.
105 000 fős túláradó tömeg állt figyelem a történelmi pillanatra.
Valóban kitalálta az olimpiai rituálét minden eljövendő időre.
Tele van tüzérségi tűzzel.
Tele van náci zászlókkal és olimpiai zászlókat összerakva.
Horogkeresztek mindenhol.
Igen, horogkeresztet hordnak az aréna körül
egészen más benyomást keltett, tulajdonképpen.
Megvannak a csapatok menetei, nálad van Hitler nagyszerű belépése,
és végül, megérkezett az olimpiai fáklya.
A nácik természetesen megértette a csend erejét
valamint a zaj ereje.
A hajlékony atléta tölt a stadionon keresztül a lépcsők között,
majd hirtelen elhallgat mielőtt meggyújtja a lángot.
Ez a szünet egészen rendkívüli.
20 000 galambot engedtek a levegőbe.
Minden jó és jó bummig,
ott van ez a nagy tüzérségi lövedék egyszerre kialszik.
Nettó eredmény, a galambok megijednek,
rémült galambok tegyék azt, amit a megrémült galambok.
Az amerikai csapat feje és hajrája nagyrészt guanóban fröcsköltek.
Nagyon komikus pillanat ez,
és ez azt mutatja alatta az összes kifinomult díszlet,
a dolgok nem teljesen zseniálisak.
Ez egy hatalmas, fülsüketítő esemény,
és az egész egy emberről, Adolf Hitlerről szól.
Ő van az epicentrumban ezek közül a játékok közül az ünnepségen,
és ő lesz a következő két hétben.
A megdöbbentő az volt,
rögtön rájössz hogy Hitlernek ez a tétel a kezében volt.
Az eufória után a megnyitó ünnepségről,
végre elkezdődhet a verseny.
Pedig verseny lenne az hiányozna
sok zsidó sportoló által.
Margaret Lambert sikerült megmenekülnie az üldözés elől
és 1933 áprilisában Angliába költözik,
de a náci párt elrendelte hogy visszaköltözzek Németországba
kiemelés céljából liberális hozzáállásukat.
Az elutasítás veszélybe sodorná családja biztonságát.
Vonakodva visszaköltözött, és egy előolimpiai versenyen,
megdöntötte a német rekordot 1 méter 60 centiméteres ugrásról.
Csak két hét a játékok kezdete előtt,
Margaret megfosztották minden eredményétől
és azt mondták nem venne részt.
Csak ketten voltak, három helyett
mert azt hittem hogy a harmadik legyek,
és azt állították, hogy megsérültem és nem tudtam versenyezni.
Nem engedték.
Lekáromkodtam a fejem.
Úgy értem, soha nem jutottam el Berlinbe.
Laupheimben voltam és én voltam a nagy esélyes.
Nos, elmondták.
Hivatalos levelet küldtek, "Sajnálom, hogy nem sikerült"
"de megkaphatod állóhelyi jegy"
"amit nem fogadtam el."
Margaret pótlása a német csapatban Dora Rankin nevű sportoló volt,
akinek csak 1 métert sikerült ugrani 58 centiméter, negyedik lett.
1939-ben, panaszok után más sportolóktól,
Dóráról kiderült, hogy pincérként dolgozik Hermann néven.
Vizsgálat indult és kiderült, hogy Rankin férfi.
Megkezdődtek az olimpiai játékok.
A világ legjobb sportolói Berlinbe jöttek.
Bár hiányzásuk rávilágított,
az üldözést a zsidó sportolók számát elhomályosították
Jesse Owens jelenlétével.
Amikor belépett az arénába, tapintható volt a várakozás.
Láttam, hogy mind a négy versenyét megnyerte.
A világ leggyorsabb embere címet, megy a 100 méteres olimpiai bajnokhoz.
Ha megnyerné a 100 métert,
szinte mindegy lenne mi történt a többiekben.
Átverte a versenyt
és aranyérmet nyert anélkül, hogy túl keményen meg kellene dolgozni érte.
A 200 méteres futás még könnyebb verseny volt Jesse számára.
Az ezüstérmes, Az amerikai Mack Robinson nem volt a közelben.
200 méteren senki sem érhetett hozzá.
Owens óriási hatást gyakorolt.
Az őrnagy rájött hogy ez az árja fölény
talán nem egészen az volt, aminek látszott.
Két megnyert aranyéremmel a harmadik arany puszta formalitásnak tűnt.
Jesse azonban nehézségekbe ütközne a távolugrás előfutamában,
aminek a befejezése lenne a kezdet valószínűtlen barátságról
ami bekerülne az olimpia történetébe.
Jesse közel volt a versenyből való kimaradásra.
Három kísérletet kapsz az elődöntőben,
és félreértette az európai szabályokat.
Túllőtte a célt a második kísérleténél szabálytalankodott.
Most Jesse Owens,
ki a világcsúcstartó szélesugrásban,
ez közel van kikerülni a versenyből,
és legfélelmetesebb ellenfele elviszi magára, hogy tanácsot adjon.
A történet szerint Luz Long odamegy hozzá, és azt mondja:
"Vedd a törülközőt, tedd fél lábbal hátrébb, ugorj onnan, ahol a törölköződ van."
"és akkor még mindig jogosult leszel"
"Még ha két métert is ugrasz a tábla mögött."
Jesse ezt teszi, minősíti,
majd megy tovább hogy a döntőben legyőzze Luz Longot.
Luz Long nagyon csalódott volt, és senki sem hagyta el azt a stadiont.
és nem gondolkodott vannak még ehhez hasonlók.
A távolugrás biztosította Owent harmadik aranyérmét.
Minden eseményét könnyedén megnyerte.
A sors egy fordulata felkínálja Jesse-t versenyzési lehetőség
a negyedik aranyéremért.
Volt egy bizonyos szorongás az amerikai csapat körül
hogy kit válasszanak 4x100 méteres váltójukhoz.
Jesse Owens és Ralph Metcalfe Sam Stoller és Marty Glickman helyére került.
Kialakult a találgatás arról, hogy a lépés antiszemita volt-e,
mivel Stoller és Glickman is zsidók voltak,
de tény maradt hogy Owens és Metcalf
voltak az erősebb sportolók.
A váltócsapat nyert tovább és új világrekordot állított fel.
Jesse Owens négy aranyérmet szerzett.
Ez egymaga szétzúzta Hitler mítoszát az árja felsőbbrendűségről.
Az egyik nagyszerű történet mindenki tudja az iskolás koromból
Hitler így bántotta Jesse Owenst
és hogyan Jesse Owens két ujjal felemelte a nácikat
és fajelméleteik.
Ez egy hatalmas mítosz.
Hitler elkezdte az olimpiát elég sok kezet rázni,
de azt tanácsolták neki, hogy mit tegyen
korlátozza ez valószínűleg csak német sportolóknak szól.
Vagy mindenkinek, vagy senkinek kellett lennie.
Valójában Owens mindig is azt állította hogy Hitler intett neki.
Soha nem tudjuk meg az igazat,
de biztosan az nem igaz, hogy kiviharzott.
Hitlernek joga volt futni.
Nem tudott ott lenni egész idő alatt, mennie kellett, és meg kellett tennie a tiszta nevelést
a nap hátralévő részében.
Az olimpiai játékok nem tudtak jobban mentek Hitlernek.
Jesse Owens sikere ellenére Németország vezette az éremtáblázatot.
Ez azonban nem csak a német sport volt a bemutatott törekvés.
Ők is megadták a lehetőséget a rezsim számára
hogy megmutassák szakértelmüket a technológiában és a militarista vállalkozásban.
A nézőket lenyűgözte a játék.
Rituális szertartás,
a legnagyobbakkal párosulva sportolás,
olyan bódító volt hogy a náci elnyomás összes vitája
pillanatnyilag feledésbe merültek.
A náci rezsim kamatoztatta ezt az érzést
állandó folyam által fogadások és gálák
amely a fő attrakció körül keringett,
ügyelve arra, hogy ne csak Németországé legyen a kiállított sporteredmény,
hanem az egész szélességben német vállalkozás.
Bár részt vett számos figura által a világ minden tájáról
a szélesebb politikai spektrumot képviselve, ezek az események sok fasisztát vonzottak
alig várják, hogy méltányolják magukat a Harmadik Birodalommal.
Látták politikusok, diplomaták,
és államférfiak szerte a világon, hogy összejöjjön,
és a nácik ezt túlságosan is jól tudták.
A Birodalom összes bűnbánója
pompás pazar vacsorákat tartott és szertartások.
Göring birodalmi marsall, aki mindet felülmúlja
komplett vidámpark előállításával később este.
Sok link is van fasiszták között készülnek
mint például Oswald Mosley leendő felesége formájában,
látni fogom, ahogy Goebbels megkérdezi a Brit Fasiszták Uniója számára
hogy sok pénzed legyen.
Ez a berlini játékok alatt történik.
Amikor Jesse Owens érmeket nyer,
brit fasiszták próbálkoznak kapcsolatokat építeni a németekkel
egy időben.
Mindenfélét zajlik a háttérben.
Ahogy a globális szélsőjobb vegyes a német fasizmus olvasztótégelyében,
Hitler és Goebbels gondoskodott a világsajtóról
beszámoltak a tervekről.
Globális médiák VIP-ként kezelték őket
és szabad hozzáférést kaptak az úttörő kommunikációs technológiához
amelyet Németország fejlesztett ki.
A játékok is szóba kerültek az első élő televíziós adásról.
Bár a minőség alacsony volt,
ez diktálná hogyan emésztik fel a jövő olimpiáit.
A tudósítás Németországban teljesen kontrollált volt.
A tudósítás Németországból másképp irányították.
Hitler megvesztegette a nemzetközit újságíró káder
azzal, hogy rettenetesen jól bánik velük
a berliniek felhasználásával vajpropagandának nevezik
mert a vaj kevés volt, de mindent megkaptak, amire szükségük volt.
A játékok nagyon jó sajtót adtak a náciknak világszerte.
Hat hatalmasat építettek nemzetközi adók,
újságírókat adva hihetetlen mennyiségű hozzáférés.
Nem látták a koncentrációs táborokat.
Nem hallottak olyanokról, akiknek a szülei be voltak zárva a versenyük miatt.
Elvakította őket a nagyszerűség a szertartásról, a szertartásról,
és a külső pompa magáról az Olimpiai Stadionról.
Amit Németország csinált technopoliszként hirdette magát,
a globális vezető a technológiában a szervezésben,
a hatékony új formájának hírnöke emberi civilizáció,
egyfajta prototípus, és bevitték az embereket.
Technológiai fejlődés a híradást jelentette
Németországból kijövetel gyorsan utazott,
és a cselekvések Helena Meyer német zsidó vívóé
gyorsan elterjedne és feldühítik a globális zsidó lakosságot.
Annyira ellentmondásos volt a cselekedete
hogy annak indítéka és értelme a mai napig vitatott.
Sztár vívó volt, de mivel az apja zsidó volt,
dobolták ki a helyi vívóklubjából
és nem engedik versenyezni.
Hitler szemében abszolút úgy néz ki, sportos, északi árja üzlet.
Meyer most egy másik országban edzett.
Kaliforniában volt,
de visszahívták Németországba a családját ért implicit fenyegetés miatt.
Meyert megverték Elek Ilona magyar vívótól
és meg kellett elégednie az ezüsttel.
Az ő tettei lennének a pódiumon
hogy becementálna helyét az olimpia történetében.
A dobogón állt a többi érmessel,
és ő köszöntötte a nácikat,
bár talán kissé tétovázó módon.
Soha nem bocsátottak meg neki a zsidó közösség által.
Szerintem az igazi magyarázat
hogy megrémült a családjáról, még mindig Németországban,
és megtette ezt a hivalkodó mozdulatot a rezsim megaláztatása,
feláldozva erkölcsi skrupulusait hogy a terror miatt.
A zárónapi szertartások megtalálták az olimpiai láng évszázadokon át,
a nemzetközi béke szimbóluma kioltják.
Németország vezette az éremtáblázatot ahogy a játékok véget értek.
Az olimpia sikere volt a náci rezsimről,
de nem tartana sokáig hogy a zsarnokság visszatérjen.
Wolfgang Forstner kapitány,
az olimpiai falu parancsnoka, elsőként esett áldozatul.
Ragyogó fiatal katonakapitány és nagyon jó adminisztrátor.
Az egyeztetések során azonban
azt fedezték fel hogy részben zsidó volt.
Egészen világos volt hogy nem tudta folytatni
meteorikus felemelkedése a német hadseregben.
Egyike volt ezeknek az embereknek aki el tudja képzelni
nincs más élet, mint a hadseregen kívül.
Forstner 1936. augusztus 19-én lelőtte magát.
csak három nap az olimpia vége után.
A nácik természetesen azt mondta, hogy autóbaleset volt.
Ebben nagyon jók.
A hamis virágok és így tovább.
A hamis könnyek.
Ezt csináltad náciként.
Hamis arcod volt.
Margaret Lambert nevében
mint minden németországi zsidó, az élet egyre elviselhetetlenebbé válna.
Volt egy barátom, aki a szomszédomban lakott, és több ételt evett a házunkban,
mint a saját házában, és nem akart többet beszélni velem.
Évekkel később, A házam előtt találkoznék vele
és beszélni kezdett hozzám. Azt mondtam neki:
"Tudod mit, Maya? menj a pokolba."
Számomra ez volt a megváltás.
1937-ben Margit sikerült New Yorkba emigrálnia
és feleségül ment egy német zsidó orvoshoz, Bruno Lambert.
Elismerés az elért eredményeiért 1999-ben jön,
amikor a laupheimi stadion, ahonnan kitiltották,
róla nevezték át.
Elhagytam Németországot, és nem akartam tudni semmiről.
Azok az emberek, akikkel harcoltam, azt mondtam,
"Menj a pokolba."
Kemény élet volt, nagyon kemény.
Ennek ellenére kemény hölgy vagyok.
Nem minden zsidó sportoló azonban
volt olyan szerencsés, hogy megtehették hogy más országokban találjanak menedéket.
Lilli Henoch zsidó súlylökő volt és diszkoszvető.
Németországban maradt az 1930-as években,
és 1942-ben az anyjával vitték a németek által megszállt Lettországba
és egy gettóba internálták.
Egyek voltak a sok zsidó sportoló közül akik a holokauszt áldozatai voltak,
és kivitték őket a gettóból egy bizonyos pillanatban,
és megölték őket tömeges lövöldözésben
amit az SS szervezett.
Ha történetesen zsidó lennél,
meg kellett volna ölni a Végső Megoldás részeként
a zsidókérdésre.
A 11. olimpia játékai homlokegyenest ellentétes sorsokat hozna
Jesse Owens és Avery Brundage számára egyaránt.
Kizsákmányolás céljából ígért szponzori szerződések,
Owenst levetkőztették amatőr atlétikai státuszáról Brundage
még mielőtt visszalépett az Egyesült Államok földjére.
A játékok szupersztárja visszatért az USA-ba
és hős fogadtatásban részesült,
de egyik szponzori ügylet sem bármit ért,
mint Amerika saját diszkriminációja annak idején,
vaknak tűnt Owens figyelemre méltó teljesítményére.
Kénytelen volt megélni
bármilyen munkalehetőség igénybevételével hogy bejött neki.
Brundage viszont hazatért a Bizottsággal
az építkezéshez német nagykövetség Washingtonban
és folytatná is
hogy az elnök legyen a Nemzetközi Olimpiai Bizottságtól.
Adolf Hitler számára
nem volt bizonytalanság az olimpia sorsáról.
Lehet, hogy Goebbels kellett meggyőzni őt a képességeikről,
de miután a játékok véget értek, nem volt kétsége a fontosságuk felől.
Tervei a következő meccsekre monumentálisak voltak.
Hitler elégedetlen volt a hatókörrel és a berlini stadion léptéke.
Nem volt elég nagy, nem volt elég nagy,
és nem egészen ezt akarta.
A terve egy stadion építése volt amely 400 000 embert foglalna el.
Megbeszélést folytatott kedvenc építészével, Albert Speerrel,
erről.
Speer rámutatott, hogy az a fajta stadion hogy Hitler arra gondolt
nem engedték volna meg olimpiai szabályok szerint.
A pálya méretei nem voltak megfelelőek.
Nem nekik van igazuk Olimpiai mérések, és Hitler azt mondja,
"Ne aggódj emiatt mert amikor mi uraljuk a világot"
„Képesek leszünk irányítani az olimpiát és határozza meg, hogy mik az új mérések"
"lesznek."
Az olimpia ment örökké németnek lenni,
mert ment hogy ezeréves Birodalom legyen.
Ez ment hogy az egész világ hegemóniája legyen.
Az olimpia örökké a német után lenne,
annak ellenére, hogy görögül, sőt, Angol, sőt francia apaság.
A második világháború minden esélyt megállított a nácik által irányított olimpiák ezer éve.
Azonban a nyílt és agresszív taktika a sport és a politika keveréséről
úgy tűnik, örökbe fogadták az összes következő játékban.
Irányító sporttestületek mint a NOB és a FIFA
mindent megtesz, hogy ragaszkodjon a sporthoz és mindig el kell különíteni a politikától.
A látványt nézve azonban és Hitler olimpiájának ünnepsége,
jól látszik hogy a mai sportesemények
közvetlen leszármazottjaik.
Sok szempontból a náci olimpia
az olimpia atyja ami ma van.
Ezek voltak az első igazán modern játékok.
A csomagolás, a szervezés,
a hatékonyságot a mögöttes céllal a nemzetiség kivetülésének
és a nemzetiség mítoszai.
Hát ez lett a paradigma azóta is.
Nem meglepő módon azok az újítások beépültek és fennmaradtak.
Ha Pekingben lenne a Madárfészekben 2008-ban,
ha 2012-ben Londonban volt,
és Berlinben voltál 1936-ban, nagyon felismerhetőnek tűnne az egész.
Ez egy jármű a nemzeti dicsőség kivetüléséért.
Azzá vált, amilyen Hitler annak szánta.
Ez az ő olimpiája.