Početkom Drugog svjetskog rata, u ljeto 1940.
Francuska pati najveći vojni poraz
svoje povijesti.
Gotovo je, Nijemci silaze...
Francuska je poražena.
To je čista katastrofa.
Na rubu ponora, Maršal Pétain traži primirje.
Opseg poraza je takva da je primirje bilo neophodno.
Sve su spremni priznati, uključujući i neprihvatljive.
Hitler pozornici ceremonija Rethondes.
Ovo je doista njegova apoteoza.
On je taj koji pravi predstavu.
Führer tajno snima svi pregovori.
U ime Führera, Francuska je poražena.
Jedinstvena kopija snimljena na disk bit će predan maršalu Pétainu.
Veličanstvena osveta 1918.
sjećanje je trebalo ovjekovječiti.
Kopija će nestati u kaosu od kraja drugog svjetskog rata.
Država odlučuje osigurati određeni broj arhiva.
Najviše iznenađuje to što smo stavili toliko dugo da znam
da su ti dragocjeni dokumenti postojali.
Nedavno otkriće ove kopije snimaka
sada nam dopušta reći iznutra
i po prvi put,
drama koja se odvijala u Rethondesu, zatim u Vichyju.
želim ti reći
da postoje određeni uvjeti koje nećemo prihvatiti,
što god se dogodilo !
Dobro shvaćaš da u međuvremenu,
neprijateljstva se nastavljaju u ritmu koji znaš.
Francuska, velika vojna sila europski kontinentalni,
kolabira u roku od nekoliko tjedana.
U Republici bez daha,
vlada Treće Republike, na čelu s maršalom Pétainom,
molba, 17. lipnja 1940. hitno god.
uvjete primirja.
Ostaje samo prepoznati njemačka nadmoć.
Razmjeri poraza bili su kako se doživljava Primirje
kao način zaustavljanja krvarenja
i spasiti namještaj, nekako.
u Bordeauxu, Vlada nema vijesti
od pet članova njegove delegacije otputovao u Pariz 20. lipnja
s ciljem pregovora o primirju.
Šef izaslanstva,
General Charles Huntziger, diplomat Léon Noël,
Viceadmiral Le Luc i generali Bergeret, Parisot
bili zapravo zbrinuti u Touru od strane njemačkih vlasti.
Mi šaljemo ove ljude
prijeći Loire, zatim stići u Pariz, u hotelu Monceau.
Natjeramo ih da malo spavaju, nekoliko sati.
Ionako su umorni.
Imat će pravo provesti sat vremena,
za Parižane koji kod kuće imaju stan
da zagrle svoju obitelj ako je još tamo.
Ujutro 21. lipnja, nakon ovog odmora,
general Huntziger,
šef francuske delegacije, dobiva potpunu zabranu
stupiti u kontakt s vladom u Bordeauxu.
Njegovi članovi tada misle da sastanak uskoro će se otvoriti u Parizu.
Francuska delegacija mislio na pregovore u Parizu.
Nijemci su instalirani u Parizu od 14. lipnja.
U Betzu ih ima njihova ambasada, sve se to zna.
Francuska delegacija učiti ujutro
da će se sastanak održati na čistini Rethondes,
na točnom mjestu gdje je potpisano primirje
od 11. studenoga 1918.
koji je završio do Prvog svjetskog rata.
Zapanjeni su, Osim toga, nisu ni trebali biti
jer su trebali misliti, čitati Mein Kampf,
trebali su cijeniti umjetničku stranu od Hitlera i budite sigurni
da idu u Rethondes, ali im to nije smetalo.
Smješten u šumi Compiègne, u Oise,
čišćenje primirja, također se naziva Rethondes kliring,
je mjesto gdje vagon gdje je potpisano primirje
od 11. studenoga 1918. god
između Francuske, svojih saveznika i Njemačke.
Mjesto je bilo odabrano od maršala Focha,
koji je tražio samoću mjesta
koji je trebao osigurati mir, tišina, izolacija
poštovanje prema poraženom protivniku tijekom pregovora.
Primirje je ipak uništeno Njemačka i Hitler.
studenoga 1918. ostao za njega kao nekakva mrlja,
dakle potreba za osvetom.
Rethondes 1918 je židovski trijumf,
i Rethondes 1940,
on je njemački i arijski pobjednik,
koji nastaje u veličanstvu da se izbrišu tragovi
od sramote 1918.
Zapravo, nekoliko dana,
Hitler se priprema s velikom pažnjom
i to u najvećoj tajnosti
dostojno slavlje ove povijesne osvete
Njemačke nad Francuskom.
Borio se u Francuskoj.
Bio je ukrašen željeznog križa prve klase
na sjeveru Francuske.
Tamo je bio otrovan plinom.
Za njega je to bilo važno vrlo posebno.
Osim toga kad čuje zvona objavljujući njemačko primirje,
on to osjeća apsolutno užasna šteta.
To je za njega značilo, ovo je značajna pobjeda.
Rethondes ceremonija zasigurno je imala Hitlera za svog arhitekta.
Hitlera često nazivaju propalim umjetnikom,
ali njegova politika je vrlo uspjelo umjetničko djelo.
Očito ima u načinu oblikovanja svoje politike,
ambicija da se Wagnerizam provede u djelo,
nekako, proširiti rad Richarda Wagnera
u području politika i povijest.
Dana 20. lipnja 1940. god.
dan prije dolaska francuski pregovarači,
grupa civilnog i vojnog inženjeringa 3. Reicha,
organizacija Todd, stižu u Rethondes.
Ona je odgovorna za organizaciju Hitlerova sjajna inscenacija.
Vojnici počinju obnovom željezničke pruge.
Zatim uništavaju masom zid Muzeja primirja
da izvučem auto.
Napokon su dovezli ova kola primirja
na točnom mjestu u studenom 1918.
udaljen stotinjak metara zgrade u kojoj se nalazi.
Postoji spomenik koji predstavlja njemačkog carskog orla,
biti pretučen od strane saveznika.
Spomenik gdje je upisano,
od 1918.
ovdje, njemački kriminalni ponos bio poražen.
To, kažu njemačke vlasti
da Hitler neće biti sretan što ga vidi, pa su postavili veliku zastavu.
U međuvremenu, istog 20. lipnja
na francusko-belgijskoj granici, u Hitlerovom stožeru
iz Brûly-de-Pesche,
uzbuđenje je na vrhuncu.
Dok je na francuskoj strani, izuzetno ga je teško pronaći
sporazum o primirju.
Na njemačkoj strani, nego smo zauzeti pisanjem.
Donosimo iz Berlina
Tumač Adolfa Hitlera, Paul Schmidt.
Paul Schmidt stiže avionom
u Hitlerovom stožeru.
On je taj koji u noći,
prevodi nacrt konvencije.
Schmidt je jedan od ljudi,
male ruke, mala imena iz povijesti,
koji je igrao relativno važnu ulogu u ovoj strašnoj aferi.
Nalazi se u maloj seoskoj crkvi
da je generalštab njemački diplomatski
zauzet pisanjem konvencija o primirju.
Cijelu noć, timovi, koji uključuje Paula Otta Schmidta,
raditi uz svijeću.
Jedina buka, na kraju,
da će Schmidt čuti po dolasku u ovu crkvu,
to je pucketanje pisaće mašine.
Provest će svoju noć,
sa tajnicama oko sebe,
prevesti što točnije s njemačkog na francuski
ovaj sporazum o primirju jer su kopije
koja će biti predana sutradan opunomoćenicima.
Schmidt objašnjava da nekoliko puta tijekom noći,
Došli su Keitel i Hitler
malo se zainteresirati na ono što se događalo.
Nakon što je posao završen,
moramo stići do Rethondesa što je prije moguće, više od 160 kilometara.
Ceste su i dalje zakrčene milijuni raseljenih ljudi i vojnika.
Paul Schmidt, jednom potpisani sporazumi o primirju,
odmah će se vratiti u Ribbentropovom automobilu
i voziti se kao lud prema Compiègneu,
jer se boje zakasniti
a to Ribbentrop stalno ponavlja svom vozaču:
"Nemoguće je kao tumač primirja"
“možda kasni.”
Usavršiti dekor
i kreirajte događaj međunarodnog opsega,
to se mora obznaniti.
To je Joseph Goebbels,
sa svojim uslugama propagande Reicha koja ga organizira.
Lociraju mjesta, pa donesu najviše dopisnika
međunarodnog tiska.
koliko ja znam, nije bilo stranog tiska
u Rethondesu 1918.
To je civilna i vojna ceremonija, između vojnika,
koji su priznali kraj neprijateljstava, ali te inscenacije nije bilo
krajnje ponižavajuće.
Nijemci su donijeli kamioni novinara.
Mnogi Amerikanci... Švicarci, Talijani, Španjolci.
Svjetski tisak je ovdje svjedočiti porazu Francuske
i njegovo poniženje.
Ostao je riješiti još jedan detalj.
Novinari su pozvani
i kamere vojne službe su spremni.
Godine 1940. kamere nisu bile opremljene snimači zvuka.
Zvuk se snima zasebno.
Za ovu povijesnu ceremoniju, Hitler pita svoju pratnju
potajno zvučati karavan Rethondes
u kojem se mora odvijati potpisivanje primirja.
Mikrofoni su skriveni oko stola.
Za ovu snimku,
Nijemci će koristiti plastične magnetske trake
i rekorder razvila tvrtka BASF.
Vojni tehničari instalirani su u njihovo tehničko računalo
skriven u šumi oko čistine.
Uglavnom, Nijemci su doživjeli ovaj trenutak
kao apsolutno neophodno,
veličanstvena osveta 1918 i diktat Versaillesa.
Pošto je postojala ta osveta,
trebalo je ovjekovječiti sjećanje svim modernim sredstvima.
Za Nijemce, arhiva snimanja,
već predstavlja tehnološki napredak,
budući da to još nikada nije učinjeno.
Predstavlja činjenicu smrzavanja, jednom zauvijek,
na disku, vođeni razgovori,
iznad svega, možda za budućnost,
Doktor Goebbels budući da je majstor propagande.
Za budućnost, možda je to bila prilika, jednog dana,
da bi ga mogli koristiti kao dio filma.
Ova pobjeda nad francuskom silom i ceremonija koja dolazi,
Hitler ih uživa s još većom radošću
što misli u tom trenutku da su ti dani odbrojani.
To je apoteoza Hitlerovog režima, ovo je doista njegova apoteoza.
Naime, Hitler je od 1938. smatrao da je bolestan.
Mislio je da je jako bolestan i mislio je da će uskoro umrijeti.
Ovo može biti jedan od razloga što ga je natjeralo da ubrza ovo primirje,
to je zato što je ponavljao onima oko sebe da je želio izvršiti svoj "posao"
prije smrti.
U podne 21. lipnja 1940. god.
dok Francuzi moraju stići malo kasnije,
Hitler ulazi prvi put u Gladeu primirja.
Ne krije svoju sreću.
Hitler je ušao u velikom mercedesu,
Führerov plamenac je podignut na jarbol.
Istog dana u 15.30 sati
francuski pregovarači konačno stići na odredište,
duž prolaza koja vodi do čistine.
Tvrtka Groz Deutschland, Hitlerova osobna garda,
pokažite im svoje oružje uz fanfare.
Po njihovom dolasku, otkrivaju s užasom
ovu čistinu primirja u Rethondesu.
Šef izaslanstva,
General Charles Huntziger, diplomat Léon Noël,
Viceadmiral Le Luc i general Jean Bergeret
razumjeti da jesu vrhunac emisije.
Tražit ćemo časno društvo odati počasti.
Doista, za Francuze,
jako je zahtjevno, jako je stresno
vidjeti sve te vojnike redom, vrhunski s glazbom.
To je jedan od razloga zašto
kad Huntziger stiže ispred Rethondes vagona,
imat će dosta problema s ulaskom tamo.
Tu je krajnje ponižavajući prizor,
i sve se to događa pred vašim očima stranog tiska, a posebno
američkog tiska.
Tu je američki dopisnik, William Scherer, dakle, SAD
koji su neutralni,
gledati poniženje uživo francuske vlade.
To je izuzetno teško.
Ponižavajuća ceremonija je dogovorena poput notnog papira.
Delegacija još ne zna klauzule primirja
napisali Nijemci.
Po dolasku opunomoćenika, kad uđu u vagon,
Njemačke vlasti unutra ustat će.
Hitler će pozdraviti, štoviše, uz hitlerovski pozdrav.
Četiri Francuza će se smjestiti oko pregovaračkog stola.
To je od 15:30 21. lipnja, da Nijemci počnu snimati
svih razgovora unutar vagona,
bez znanja Francuza.
prvi je put, od početka Drugog rata
da ti povijesni zapisi emitiraju se.
Osim Hitlera, njegovo osoblje, njemački tehničari,
Maršal Pétain i neki članovi njegove vlade,
nitko nikad nije znao za to.
[Audio na njemačkom]
Postoje pisani izvještaji,
ali nisu potpuni.
Ove neobjavljene povijesne snimke,
on je francuski kolekcionar koji ga je stekao.
Tada su prisutni u vagonu:
Adolf Hitler, Hermann Goering, Ribbentrop, Rudolf Hess
te njemački generali Keitel i Jodl.
Na francuskoj strani,
tu su svi članovi delegacije na čelu s generalom Huntzigerom.
General Keitel počinje čitati izjavu koju je napisao Hitler.
[Audio na njemačkom]
U ime Führera, Moram vam dati sljedeću izjavu,
11. studenog 1918. u ovom istom autu,
koja je ovako počela kušnja njemačkog naroda.
Sve što se može nametnuti obeščašćenom narodu,
u moralnoj degradaciji, u ljudskoj i materijalnoj patnji,
izvorno preuzeto ovdje.
Francuska je poražena.
Francuska vlada
molila je vlada Reicha
da mu se javi Njemački uvjeti
za sklapanje primirja.
Hitler sjedi u istoj stolici gdje je bio francuski maršal 1918.
a ispred njega, jadni Huntziger...
Tada Hitler nije rekao ništa, ali očito, on likuje.
Kao i 1918. unutar vagona je
da je sporazum o primirju napisano i prevedeno noć prije,
daje im se u nazočnosti Hitlera.
Dat ćemo im, u to vrijeme,
kopije sporazumi o primirju.
Ovo je trenutak kada je Hitler će odlučiti napustiti sastanak,
pa će ustati,
slijedeći Hermanna Goeringa, Rudolfa Hessa i Ribbentropa.
Hitler se kratko pozdravlja s Huntzigerom.
Magnetofoni nastavljaju snimati zvuk Hitlera koji napušta vagon.
I dalje ništa ne govori.
Kad je sišao s vagona,
čujemo kako sviraju fanfare njemačka himna za Führera.
Prilikom izlaska iz vagona, Hitler će još jednom
idi na pregled društvo časti
divizije Groz Deutschland,
a onda će eksplodirati njemačka himna,
i zato
opunomoćenici koji su u vagonu neće sjediti,
jer njihovi njemački kolege nasuprot, stoje, a ovo je njihova himna.
Hitler ostaje u Rethondesu.
General Keitel, general Jodl i tumač Paul Otto Schmidt,
predstaviti generalu Huntzigeru konvencija o primirju.
Keitel je šef stožera njemačke vojske
a Jodl mu je drugi.
Odabrao ih je Hitler
postići i zaključiti ovo primirje.
Odabrao je Keitela jer on je uredski čovjek,
on je birokratski vojnik
od kojega se neće imati čega bojati.
Da bi se mogli slušati odlomci ovih povijesnih razgovora,
rekonstituirali smo unutar vagona Rethondes
s glumcima u starinskim odorama i nošnjama
U 17 sati 21. lipnja 1940. god.
Francuzi i Nijemci su za pregovaračkim stolom.
U 17.30 sati
Nijemci misle da će to vrlo brzo završiti.
Žele znati opseg ovlasti francuske delegacije.
Keitel se raspituje preko svog prevoditelja.
Njemačka vlada
i vrhovni zapovjednik njemačke vojske
smatra francuska delegacija
kao izaslanstvo opunomoćenih predstavnika.
Smatrali smo da morate imati
sve potrebne ovlasti pregovarati i potpisati.
Moj general će to razumjeti u tako ozbiljnim stvarima,
koji uključuju cijelu sudbinu iz Francuske,
ne mogu sam stavio potpis
o bitnim stvarima, ne pozivajući se na vladu.
Stoga pitam
ako mi bude moguće uputiti ga francuskoj vladi.
Keitela to čudi pitaju Francuzi
kako bi mogli razgovarati sa svojom vladom.
Strašno je iznenađen,
jer je apsolutno uvjeren
koje su Francuzi imali formalni nalog za potpisivanje primirja,
u svakom slučaju, da razgovaramo o tome određene točke, ali potpisati,
i čudi se što moraju pitati vladin sporazum.
Francuzi to primjećuju teksta.
Prije svog odlaska general Huntziger primio Pétain,
u prisustvu zapovjednika zapovjednik vojske, general Weygand.
Pétain mu je naredio prekinuti pregovore
ako bi Njemačka zahtijevala potpunu predaju ili dio flote,
okupacije metropole i carstvo.
Ovim trima točkama dodaje se zabrana isporuke zrakoplova.
To je neka vrsta olakšanja,
jer su očekivali puno gore.
Tri uvjeta koji su bili uvjeti na kojima
francuska vlada nisam se htio vratiti,
naime: spasiti flotu, spasi carstvo
i izbjeći potpunu okupaciju teritorija,
Hitler ih prihvaća,
dok neki u njegovom taboru, neki od njegovih saveznika,
gurnuo ga da baci Francusku na koljena.
Nakon čitanja, točke na kojima je Pétain inzistirao
činiti se poštovanim.
Gest prema Francuskoj od Hitlera
ili plod vješte političke računice?
tamo također,
ovo "popuštanje" Hitleru
objašnjava sam kontekst primirja.
Hitler već razmišlja o sljedećem potezu.
Hoćemo li ići prema dogovoru? s Britancima,
ili će se rat nastaviti?
Postoje ove dvije opcije, još ne znamo.
Hitler želi tome stati na kraj čim prije,
prvo zato što on to želi povratak u Englesku.
Zatim želi pokazati Englezima
da je francusko primirje je po svom mišljenju prilično velikodušan,
i stoga, nepostizanje primirja, ali mirovni ugovor s Englezima
relativno brzo i okrenuti natrag prema istoku.
Zahvaljujući ovom popustljivom primirju navodno,
Führer je uspostavio đavolska smicalica
koji predviđa dva scenarija.
Prvi, onaj o njemačkom miru s Velikom Britanijom.
Ako Engleska povede račune i potpisati mir,
postoji niz klauzula u Primirju koje je sklopljeno
potaknuti ga na to,
Klauzule koje govore:
"Kada se mir vrati, takve stvari će se dogoditi,"
stvari koje zanimaju čudesna Engleska,
posebno evakuacija od atlantske obale
od strane njemačke vojske.
U cijelosti je.
Zatim je tu članak 8 na francuskoj floti,
koji kaže da Njemačka nema cilja
na ovoj floti u danu mira.
Očito je veliki signal Londonu,
Štoviše, prema Washingtonu
tako da ove dvije moći težiti najviše
u korist oporavka opći mir.
Drugi scenarij je napravljen riješiti slučaj Francuske
u kontekstu rata protiv Churchilla.
U ovom trenutku,
moglo bi biti zanimljivo
ljuljati Francusku
u njemačkom logoru
i u protubritanskom taboru.
Posljedično, mjerenjem klauzula,
ne idući do kraja brutalnosti,
možemo dovesti Francuze
ući u ovu igru.
Dakle, ovo je izračun koji je napravljen.
Međutim, još uvijek postoje bodovi koji zabrinjavaju francusku delegaciju.
Pobjednici traže predaju Francuski avioni njemačkoj vojsci.
Također pitaju da je vojna flota
biti repatriran u kontinentalnu Francusku.
Konačno, članak 19. konvencije
zahtijeva da francuska vlada dužan dostaviti na zahtjev
svi Nijemci označeni od strane vlade Reicha
a koji su u Francuskoj.
Nije moguće potpisati primirje bez odobrenja vlade Bordeauxa,
General Huntziger zahtjev za komunikaciju
sa svojim nadzornim ministrom.
Što bi mi bilo od koristi
je staviti sebe putem telefona
čim prije s mojom vladom.
[Audio na njemačkom]
Dobro shvaćaš da u međuvremenu,
neprijateljstva se nastavljaju u ritmu koji znaš.
Znam.
Postoje uvjeti
koje možemo prihvatiti i raspravljati odmah, ako želite razgovarati o tome,
ali, postoje drugi koji su neumoljivi.
Ti znaš svu ljubav Francuzi za svoju zemlju.
General Jodl kaže da rasprava o pravnim pitanjima,
nemojte nas nikako unaprijediti u trenutnoj situaciji,
ali to je pitanje znanja ako Francuska želi nastaviti rat
ili ako želi prekinuti neprijateljstva.
Nakon nekoliko minuta pauze,
Pregovori se nastavljaju u 18.30 sati.
njemački časnici postaju sve prijeteći.
Ne bi trebalo biti francuska delegacija
ostavlja nedoumice.
Vojne operacije se nastavljaju
a neprijateljstva neće prestati.
Drugo, podsjeća general pukovnik
da su sama načela konvencije
ne može se mijenjati.
Razumijem li to Je li ovo nekakav ultimatum?
Moramo brzo završiti
a također je potrebno
da su sama načela sporazuma održavaju se
…
kako se navode
u dokumentu koje imate pred sobom.
Nudimo im da imaju telefonska linija
između Bordeauxa i Compiègnea,
i na veliko njemačko čuđenje,
postojale su radio veze.
Postavili smo šator za Francuze, vrlo lijep šator, usput,
nedaleko od vagona,
i Njemačka služba za prijenos
pokušava postaviti liniju usred Compiègne šume,
uspjeti dobiti komunikacija s Bordeauxom.
Pozdrav, možeš li pitati generala Weyganda?
Da moj generale.
Da, ne šišam.
Moramo održavati komunikaciju.
Nijemci uvijek slušaju razgovore, čak i telefonske razgovore.
Od ovoga, sačuvali su samo početak.
- Zdravo ! - Da?
- Evo ga general... moj general. - HVALA.
- Dajem mu uređaj.
U 20.15 zvoni telefon u Weygandovu uredu.
Na liniji, Huntziger.
Zdravo !
Halo, stožer, tko je na telefonu?
General Weygand.
Generale Weygand, da, moj generale, Huntziger je.
Huntziger je konačno stavljen u vezi s Bordeauxom.
Postavlja se u izravni kontakt s generalom Weygandom,
koji je, podsjetimo, onaj koji je pratio maršala Focha
1918. u ovom istom vagonu.
Ima vrlo veliku važnost,
to ima ogroman odjek za njega.
Huntziger je rekao Weygandu:
U šatoru sam pored vagona znaš,
i Weygand, na ovu riječ: "Moj jadni prijatelju."
Generale, razumijete li me?
Da, razumijem te.
Vođa izaslanstva diktira svom ministru
uvjetima primirja.
Teški uvjeti, ali ne i nečasno,
odmah zaključiti Huntziger i Weygand.
Francuzi u Bordeauxu će ih udariti i prenosit će ih, stranicu za stranicom,
Pétainu, koji očajnički pokušava naći oko sebe
jezgra ministara, s kojima se raspravlja sporazumi o primirju.
U Bordeauxu je dan najduža drama iz 1940.
Počinje 22. lipnja od strane vijeća ministara
oko Lebruna i Pétaina,
raspravljati uvjeti primirja.
Neki ministri koje je Pétain uspio okupiti, prisustvovati.
Tu je osobito Weygand,
Chautemps i Darlan.
Admiral Darlan odbija potpisati primirje
nakon čitanja njemačkih uvjeta na francuskoj floti,
koji zahtijevaju njegov povratak u domovinu u atlantskim lukama
pod njemačkom kontrolom.
Englezi će ih bombardirati i to bi bilo normalno, to bi bila njihova igra.
Razumjeli bismo da ne dopušta njegove jedinice idu do Bresta,
čak i ako Hitler psuje pljuvati da nema nikakvih planova za nju.
Ovo nije ozbiljno.
U vrijeme rata,
ne dopuštamo raditi takve stvari
računajući na govor časti neprijatelja.
Još jedan članak je problematičan tijekom ovog ministarskog vijeća.
Ovo je članak 19 Konvencije o primirju,
tko označava stranicu najnečasnije s francuske strane.
Francuska vlada mora predati Nijemcima
svi strani državljani koji su našli utočište u Francuskoj,
posebice antinacisti austrijski ili njemački,
koji se sklonio u Francusku kasnih 1930-ih.
Svi državljani koji bi mogli biti ratni huškači,
koji, u svojim mislima, su ratni huškači.
Ratni huškači jednaki Židovi.
Bili smo gostoljubiva zemlja za antinacističke izbjeglice.
Tako mi zovemo potpuno nečastan članak.
Eto, imamo Hitlera u njegovim djelima
koji se sastoje od stavljanja prsta ljudima u sramotnoj opremi,
pustivši ih da vjeruju na početku da je to sitnica.
Ima ime, zlo je.
U rano jutro 22. lipnja i nakon noći rasprave,
odabrani odbor napišite popis protuprijedloga.
Kao preliminarno, nezauzimanje Bordeauxa,
a Pétain šalje osobna poruka Hitleru.
Na članak 2:
Taj Pariz i departmani oko njega nisu zauzeti.
Na članak 19.:
To ne isporučujemo Nijemcima svojih državljana koji su se sklonili u Francusku.
Takva dostava bilo bi protivno časti.
Na članak 5:
Da su francuski avioni nisu isporučeni.
Na članak 22.:
Da primirje treba stupiti na snagu
prije zaključka talijanskog primirja.
Na kraju, članak 8.
Taj francuski ratni brodovi šalju se,
ne u matičnoj luci mirnodopskog Atlantika,
ali ostaju u sjevernoj Africi.
Mjera na koju Admiral Darlan.
Vijeće ministara ponovno se sastaje u Bordeauxu,
i tamo, vidimo tog Darlana već popušta.
Noć je donijela loše savjete.
U Vijeću ministara noći,
Weygand je pao na njega
govoreći: "Nećeš propasti primirje s vašim malim čamcima."
Weygand je bio potpuno rezigniran.
U devet sati,
Weygand telefonira Huntzigeru protuprijedlozi.
U Rethondesu, Sjednica se nastavlja u deset sati.
Francuski delegati imajući pred sobom samo Keitela
i njegov prevoditelj Paul Otto Schmidt.
Atmosfera je napeta.
To je pregovaranje Posljednja prilika.
Počinje s izjava Huntzigera.
Jučer se obratio maršal Pétain
vrlo hitan osobni apel
kancelaru Reicha
pitajući ga da Nijemci napreduju prema Bordeauxu
biti zaustavljen kako bi se omogućilo vladi da gradi
svoje promišljanje u potpunoj slobodi.
Nije dobio odgovor i naplaćuje mi da pitam
ako mu možemo dati ovaj odgovor.
pita Petain da vlada Bordeauxa,
je na neki način zaštićen,
da su Nijemci ne idi tamo.
Njemački odgovor je jasan, povećavaju pritisak.
ističe general Keitel
da je u stanju
dati u ime Führera, odgovor
do vremena također imamo
potvrdan odgovor francuske delegacije na naš dogovor.
Hitler odgovara da o tome nema govora.
Sve dok primirje nije u potpunosti ispregovarano i potpisano,
Nijemci će nastaviti napredovanje.
Dakle, francuska vlada stvarno je uhvaćen u zamku.
On zna da ako ne potpiše primirje, pod uvjetima koje je zahtijevao Hitler,
Nijemci će stići u Bordeaux i učinit će ih zarobljenicima.
Magnetofoni snimaju sve.
Pregovarači počinju rasprava o članku 5
O francuski vojni avioni.
dobro razumijem da su ti francuski vojni avioni
više se ne smije koristiti protiv Njemačke,
ali, isporučiti avione za borce
također je ozbiljno nego za borca ​​vojske
da preda svoj mač.
To je jako veliko poniženje koja bi im bila nanesena.
Ova avijacija nije velika.
Već nije bilo uporište francuske vojske,
ali osim toga, general Vuillemin
koji nije bio u francuskoj vojsci,
najpovoljniji za primirje,
prošao svi zrakoplovi u letnom stanju
na obali sjeverne Afrike.
Čak i ako izdamo naredbu za posade da isporuče avione,
Mislim da neće.
Uništit će im avione.
Stoga, predlaže francuska vlada
nego dostava riječi zamijeniti uništenjem.
Prije prijenosa ovu želju maršalu Goeringu,
koje mjere su poduzete kako bi se osiguralo
da dok ova rasprava traje,
cijelo francusko zrakoplovstvo ili pojedinačnih vozača
nemojte se predati na nefrancuskom teritoriju
da bi mogao nastaviti borbi protiv Njemačke?
mogu reći da nijedan avion već nije poletio
i neće otići
za teritorij poput ovih koje ste upravo spomenuli.
francuski pregovarači pitaj i dobij
neisporuka aviona.
Nadovezujući se na ovaj prvi uspjeh,
opunomoćenici napad na članak 8
koji stvaraju ogromne probleme.
Francuzi ne žele vratiti svoju moćnu vojnu flotu
u atlantskim lukama okupirali Nijemci
i izložen britanskom bombardiranju.
Ako ostavimo naše čamce, kao što ste naveli,
u francuskim lukama Atlantika ili La Manchea,
vrlo je moguće da je britansko zrakoplovstvo
dolazi da ih uništi.
Stoga tražimo, privremeno,
dok postoje neprijateljstva sa Engleskom,
da ih skloni.
general Keitel,
koji s vremena na vrijeme napušta sastanak
otići i posavjetovati se s Hitlerom, govoreći tako,
jer Keitel kaže:
“Možemo ponovno razmotriti pitanje luke za parkiranje voznog parka,"
„ali ti potpiši Članak 8. kako stoji."
General pukovnik se ne slaže i ne prihvaća francuski prijedlog,
ali navodi da mora biti rezerviran komisiji za primirje
za namirenje ovršnih klauzula.
Za potrebe Churchilla, iz Halifaxa, od Roosevelta,
ostaje članak 8.
Za znanje engleskog jezika klauzule Konvencije o primirju,
kao da su Francuzi dostavljali njihovu borbenu flotu Nijemcima.
Ovog popodneva 22. lipnja, članovi izaslanstva
nastavi razgovarati s Keitelom
i započeti raspravu posebno osjetljiva
na članak 19.
Francuska vlada smatra
klauzula o isporuci svih njemačkih državljana
odredila vlada Reicha
kao suprotno časti
zbog prakticiranja prava azila.
Tražimo brisanje drugog stavka stavka 19.
Njemačka vojska smatraju njemački emigranti
poput najvećeg huškači na rat.
Oni su ti koji su raspirivali mržnju
i koji su izdali vlastiti narod.
Zbog toga inzistiramo tako da se mogu isporučiti na zahtjev
u Njemačku.
Na ovo opet, Keitel, odnosno Hitler,
pristaje reći:
"Brine li te ova stvar?"
“Mi ćemo samo to primijeniti za one koji huškaju na rat."
„Njemački podanici koji nisu huškali naime u ratu,"
"tihi su."
Zahtjev za dostavu bit će ograničeni na ove posebne kategorije
huškači na rat njemačke nacionalnosti,
njemački državljani.
99% njih bili su odlučni protivnici
Hitleru i nacističkom režimu.
Dapače, Francuzi predat će Nijemcima
niz antinacista
koji su mislili da će naći utočište u Francuskoj.
Ova klauzula je uvod budućim uhićenjima i deportacijama.
U neposrednoj budućnosti, Pétain je zabrinut
opsega njemačke okupacije na teritoriju.
Pétainova vlada želi se preseliti u Pariz,
ovo je njegov zahtjev, njegovu neposrednu tvrdnju
a osim toga pojavljuje se pod uvjetima primirja.
Francuska vlada
može se preseliti u Pariz na jednostavan zahtjev.
Pariz, centar svih moći
je izazov ovog novog pokušaja Pregovaranje.
Vlada traži povrat Pariza, nije okupirana od Nijemaca,
i pregovarači imaju još jedan zahtjev.
Francuska vlada traži povezivanje kapitala,
na nezauzet način,
kroz neku vrstu hodnika kako bi mu omogućio komunikaciju
s neokupiranim područjima.
General pukovnik ponavlja da im je nemoguće dati,
u ovom trenutku, čvrstu predanost ovoj temi.
Odgovor je jasan.
Republika se može ponovno uspostaviti u Parizu,
ali pod njemačkom okupacijom.
Dok su Nijemci snimiti ove povijesne pregovore,
francuska delegacija bavi se posljednjom ključnom točkom
što predstavlja problem:
Činjenica da se mora prvi potpisati primirje
s Njemačkom i Italijom zaustaviti njemačko napredovanje
koji prijeti vladi izbjeglica u Bordeauxu.
Mussolinijeva nepredvidivost je zabrinjavajuća.
Ne znam što će Italija tražiti.
Vjerojatno znate ali ja to ne znam.
želim ti reći da postoje određeni uvjeti
koji možda hoće biti nametnuta od strane Italije
i da mi nećemo prihvatiti, što god se dogodilo.
Nemam prava dati savjet Italiji
ili privući njegovu pozornost na bilo kojoj točki
koje ste upravo podigli.
General pukovnik dodaje da ne smijemo odgađati stvari
i da moramo nastaviti najbrže moguće,
opažanje koje je već iznio jutros.
- Želim imati komad papira. - DOBRO.
Za ovakva djela, ne potpisujete samo preko telefona.
Želim papir, jer je francuska vlada nadležna.
pokoravam se.
Huntziger će to smatrati misijom to što mu je dano nije dovoljno.
Traži pismeni nalog, ali provjerite je li pokriveno,
jer ne želi da sam potpiše ovo primirje.
Na kraju sesije, malo prije 16 sati, ovog 22. lipnja,
nosi se telegram od Hitlera na znanje izaslanstva.
Nijemci su neumoljivi,
ali nakon razočarenja dolazi mala nada.
Upute su poslane odmah tako da Bordeaux
kloniti se vojnih operacija
do pregovora sklopiti s Italijom ili raskinuti.
Do tada neće biti vojne operacije protiv Bordeauxa.
General je jutros rekao:
„Regija Bordeaux, pitam vas da ne dolazim pred grad"
"ne stvarati panika u gradu."
Naravno, razmislit ću o tome.
Da, uzet ćemo to u obzir.
Na kraju ove razmjene,
Huntziger mora stupiti u kontakt s generalom Weygandom u Bordeauxu
da mu se javim i čekati njegove naredbe.
Nijemci su postavili ultimatum.
Tekst mora biti potpisan najkasnije do 19:30 sati.
rekao je Keitel koji je morao biti potpisan, u suprotnom,
Francuska bi bila potpuno okupirana.
U 16.50 sati general Huntziger stavlja se u vezu s Bordeauxom.
- Halo, je li ovo general Pétain? - Da, generale, zapovijed?
Redoslijed: "Delegacija u Francuskoj,"
Naredba je dana francuskoj delegaciji,
&quot;pod predsjedanjem generala Huntzigera,&quot;
pod predsjedanjem generala Huntzigera,
- "potpisati sporazum o primirju," - potpisati sporazum o primirju,
- “izvješće o izvršenju.” - izvješće o izvršenju.
Pa moj generale, Otići ću i učiniti što je potrebno
a ja ću prijaviti. - To je to.
- Pa hvala generale, doviđenja. - Pozdrav.
22. lipnja u 18.30 sati god. Huntziger se ponovno suočava s Keitelom.
Prije potpisivanja primirja u ime francuske vlade,
ganut, obraća se njemačkom generalu.
Znaš, vi ste vojnik, generale.
Pozivam se na vaše osjećaje kao vojnika shvatiti da u budućnosti,
moramo moći da se ne kaje
jer sam napravio gestu koju ću učiniti.
To je sve.
On je častan za pobjednika u čast pobijeđenoga.
Možemo li sada nastaviti s potpisom?
Na olovku sam navikao, to je tako.
U 18.36 sati
General Huntziger potpisuje primirje koji sedla sudbinu Francuske.
Prije odlaska, general Keitel želio bi dati osobnu izjavu
šefu francuske delegacije.
Odajemo počast palima za domovinu s obje strane.
ti hrabro te hrabro i brzo obranjena
interese svoje domovine.
Hvala vam, generale.
neću zaboraviti što si rekao.
Neću reći više jer ne mogu
U 18.45 sati Huntziger je napustio automobil.
Mora odgovarati za potpis generalu Weygandu u Bordeauxu.
Ovo je posljednji razgovor koje Nijemci bilježe.
-Bok bok ? -Da, generale, ovo je stožer.
- Dobar dan, generale, gotovo je. - Gotovo je ?
- Da moj generale. - DOBRO.
- Gotovo je. - Hvala vam opet
način na koji si to učinio. - Hvala vam, generale.
Tako se razumije
da je zapovijed Nijemac će narediti
poštedjeti Bordeaux kako ne bi oduzeti vladi slobodu.
Nisu mi rekli dokle će ići, ali su rekli da regija Bordeaux
bio bi izostavljen svih guranja.
- DOBRO. - DOBRO.
- Pa, hvala vam puno, hvala, doviđenja. - Hvala generale, doviđenja.
Kada Huntziger telefonira Weygandu, on je slomljen čovjek, to je jasno.
Rekao je: “Eto, gotovo je.” i tako se osjećamo jako dobro
reljef koji izlazi iz Weyganda,
budući da je glavna briga od Pétaina i vlade Bordeauxa,
trebalo održavati izvan njemačkog napredovanja.
Međutim, oni neće stati i trajat će do ponoći 25.
Ali ništa još nije stvarno zaključeno za sada,
jer moramo potpisati i primirje s Italijom za prekid borbi.
Francuska delegacija polijeće 23. lipnja u 05:25 sati,
u zrakoplovu koji je posudila Njemačka.
Francuzi su u Rimu kasno ujutro.
Trgovanje počinje u 19.15 sati. u vili Incisa izvan Rima.
Olakšanje: Talijani odustaju u Savoju, u kolonije
i francuske flote.
To je ipak malo zadovoljstvo,
i u Bordeauxu, smatramo da smo sačuvali bitno,
što će reći čast.
O časti sudi osim Pétaina.
Dvostruko primirje između na snazi ​​u 00:35 sati 25.06.1940.
Tada se oglašavaju trube prekid vatre,
osam dana kasnije maršalov poziv za prekid borbe,
i na teritoriju, primirje zamrzava dramatičnu situaciju.
Nijemci jesu 1.800.000 zatvorenika,
a oko pola od tih zarobljenika napravljeno je
tijekom ovog dramatičnog razdoblja tijekom koje su francuski vojnici
položili oružje, vjerujući u kraj rata.
Ratni zarobljenici mogli su biti oslobođen u jesen 1940. ali br.
Bit će poslani u Njemačku, u Stalagama i Oflagovima,
i oni će služiti, za Nijemce taoci.
To je također način igrati na Pétainovoj popularnosti.
„Želiš biti popularan? Dakle malo povećavamo"
"paketi zatvorenicima, njihove frekvencije, pošta i tako dalje."
Zatim, "Uskraćujete nam jednu stvar, Zatvorenici su ti koji nazdravljaju.”
Bit će ovako kroz cijelu Okupaciju.
Zatim, ono što Pétain još ne zna,
tako će i biti konačno protjeran iz Bordeauxa od strane Hitlera.
Nijemci rezali Francuska u nekoliko područja.
U početku je moralo postojati dvije zone: Okupirana zona na sjeveru,
nenaseljeno područje na jugu.
Nijemci, s razlogom strateški i vojni,
će dodati nova područja.
Nord-Pas-de-Calais,
vrlo strateško područje u usporedbi s Velikom Britanijom,
je u prilogu vojnoj vladi u Bruxellesu.
Nijemci će uspostaviti duž francuske obale, područje
rečeno da je zabranjeno, onda će aneksirati Alsace i Moselle
bolje iskoristiti svoje resurse.
Oni će stvoriti zonu rezervirana za istok gdje Francuzi
koji je napustio ovo područje neće se moći vratiti
tijekom ljeta u jesen 1940.
Linija razdvajanja,
ovu novu granicu koja razdvaja Francuska u dvije glavne zone,
je izvrstan alat ucjene Pétainovog režima.
vršiti pritisak,
Nijemci samo moraju otvoriti ili zatvoriti ovu granicu
ovisno o tome što žele dobiti francuski.
Ovome se dodaje Troškovi njemačke okupacije.
Traženi iznosi francuskoj vladi
za održavanje trupa njemačke okupacije su znatne.
Četiri stotine milijuna franaka po danu naknade za rad.
To je skoro državni proračun.
Još gore, primirje potpisuje ulazak Francuske
u suradnji izravno s nacističkim režimom.
Ugovor o primirju jasno precizira da je francuska uprava
mora surađivati s njemačkom upravom
održavati red, kako bi se izbjegle kaotične situacije
i za osiguranje interesa okupacijske vlasti.
Primirje završeno,
Hitler smanjuje u pepelu cijeli muzej
i spomenici Rethondes.
Vagon u kojem je upravo potpisan primirje je poslano u Berlin.
Uništit će ga SS
po Hitlerovoj naredbi, nekoliko dana Prije samoubojstva u travnju 1945.
Krajem lipnja 1940.
Führer se trijumfalno vraća u Njemačkoj.
Kad se Hitler vratio u Berlin, Čeka ljudsku plimu.
Vjerojatno zato da je snimljeno.
Rekli su sami sebi da će to iskoristiti
na veličanstvo pobjede Nijemac na francusku vojsku.
Pored ovog potpisanog primirja u istom vagonu kao 1918.
Hitler pravi drugu otrovni dar Pétainu.
Tjera ga da napravi unikatni primjerak snimke s Rethondesa.
Dokaz povijesnog podnošenja od Francuske do Njemačke.
Zvuk je ugraviran na diskovima 45 78 okretaja u minuti
smještena u metalnu kutiju.
Ovi arhivi su njihovi priča unutar povijesti,
budući da su Nijemci dao ih je Francuzima.
Štoviše, dali su samo dio snimaka,
Ovi zvučni arhivi su repatrirani u Vichyju, gdje su bili smješteni
u Pétainovu osobnom arhivu.
Diskovi su pažljivo pohranjeni među Pétainovim tajnim arhivima
u Hôtel du Parc, kroz cijelo vrijeme trajanja rata.
Sa savezničkim iskrcavanjem, nadolazeće oslobođenje Francuske
i njegov odlazak prema dvorcu iz Sigmaringena, Njemačka,
šef države čini svoje aranžmane.
Odlučili su se sakriti najvažnijih arhiva.
Neke su spalili dio toga i sakrio ga.
To je ono što je dalo povoda s poznatim Pétainovim deblama
koji su bili povjereni različitim ljudi da ih spase.
Generalno, diplomatsko osoblje strane zemlje.
Zatim, ove zvučne arhive
dani su veleposlaniku prijateljskih zemalja,
a ovaj veleposlanik prijateljske zemlje su ih zadržale.
a da ih nikad ne vrati.
Preko 70 godina poslije rata ovi zapisi
i zapise koje sadrže površine u Njemačkoj.
Na prodaju su, i ovo koji ih stekne prodajom
za nekoliko tisuća eura je Bruno Ledoux,
francuski kolekcionar.
Ono što me zaintrigiralo,
to su oni bili vrlo teški aluminijski diskovi,
i shvaćam da je napisao "Predsjednik Vijeća",
"National Broadcast Radio", i kažem sebi da je to još uvijek zapanjujuća stvar.
Slušam prve ploče i tamo, čujem rasprave.
Čujemo zvukove, čujemo šum stolova.
Eto, mi smo u srcu Povijesti.
Snimke pregovora primirja svjedoče o drami
u koju se Francuska zaključava od lipnja 1940.
Ovaj sramotni trag je nedvojbeno objašnjenje njihovog dugog nestanka.
Nakon rata, stavili smo poklopac na sve to.
Ima predmeta, ne mnogo, ali postoje predmeti
koje su bile zakopane, skrivene,
Zato što je bilo trenutak povijesti koji je izbrisan.
Ove snimke se pridružuju nacionalnog arhiva
da konačno bude isplaćen u dosjeu Povijest Francuske.
Što otkrivaju i predlažu omogućuje obogaćivanje našeg znanja
na strašnom Rethondes pregovori
Primirje iz lipnja 1940 je temeljni akt vichyjevskog režima
na čelu s maršalom Pétainom,
i nedvojbeno, jedna od najmračnijih stranica
naše suvremene povijesti.