Wien, 1910.
Adolf Hitlerillä ei ole kiinteää asuinpaikkaa.
Hän on 21-vuotias ja onnistuu turvautumaan paikka tässä miesten hostellissa.
Ansaitakseen rahaa hän myy maalauksia postikortteja turisteille.
Adolf Hitlerillä ei ole merkitystä. ei kukaan,
ja kuitenkin, 30 vuotta myöhemmin, hän olisi Saksan vaikutusvaltaisin mies.
[Saksan puheääni]
Mies, joka on valmis tekemään kaiken pituuden saavuttaakseen tavoitteensa,
joka syöksyisi saksalaiset ja koko maailma
1900-luvulle murhaavin konflikti,
toinen maailmansota.
Kuusi vuotta sotaa ja 65 miljoonaa kuollutta,
mukaan lukien kuusi miljoonaa juutalaista tuhottiin kuolemanleirillä,
ikuisesti leimattu haava kollektiiviseen tietoisuuteen.
Adolf Hitler on eniten veren tahrattu hahmo ihmiskunnan historiassa.
Juutalaisten tuhoaminen jatkui tunti toisensa jälkeen,
ilman taukoa, päivällä ja yöllä, joskus jopa 10 000 ihmistä päivässä.
Hitler on tietoinen tekemisistään.
ja hän on tajuissaan mahdollisista seurauksista
hänen teoistaan.
Miten, elämisen jälkeen varhainen böömielämä,
tuliko Adolf Hitleristä arkkitehti lopullisesta ratkaisusta?
Minkä polun tämä poika kulki tullimieheltä
ryhtyä valtionpäämieheksi?
Yksi mies, intohimoinen historioitsija, on matkustanut ympäri maailmaa
perustaa eniten kattava kronologia vielä tästä matkasta.
Harold Santner on viettänyt yli 20 vuotta hajottaa Adolf Hitlerin elämän,
tunti tunnilta.
Missä hän oli näinä alkuvuosina ja kun hän kävi sotaa?
Missä hän teki hänen tärkeimmät päätöksensä?
Missä Hitler olikaan, siellä se voima oli.
Hän oli varsinainen ruumiillistuma ehdottomasta diktaattorista.
Yli 70 vuotta Hitlerin kuoleman jälkeen Harald Sander on jopa paljastanut
lukuisia epätarkkuuksia vakavimmissa elämäkerroissa.
Hitleristä on noin 80 elämäkertaa,
mutta aina tulee virheitä joissakin tiedoissa.
[Saksan puheääni]
Kävimme joissakin näistä paikoista jossa Hitler aikoinaan asui.
Heidän nykyiset omistajansa poikkeuksellisesti mahdollistaa meille pääsyn.
Jotkut jopa suostuivat puhumaan ensimmäistä kertaa.
Ranskasta Itävaltaan Saksan ja Belgian kautta,
lähdimme etsimään viimeisiä jälkiä diktaattorin jättämä
ymmärtääkseen hirviön nousun.
[Saksan puheääni]
Tämä on Adolf Hitlerin matkareitti.
lokakuuta 1918.
Ensimmäinen maailmansota lähenee loppuaan.
Adolf Hitler on ollut Saksan armeijassa viimeiset neljä vuotta,
vaan nuori sotilas on poistuttava etulinjasta,
ollessaan osittain sokeutunut kaasuhyökkäyksellä.
Hän saa tietää Saksan tappiosta sairaalasängystään.
Adolf Hitler on järkyttynyt.
Vuoden 1918 tappio oli hänelle täydellinen tragedia,
erityisen traumatisoivaa koska hän ei ollut odottanut sitä.
Ei kukaan hallituksessa tai armeija oli sanonut tappion.
Kaikki luulivat voittavansa.
Hitler, kuten monet saksalaiset,
uskoi, että tappio on sisäisten vihollisten aiheuttamia.
Poliitikot, mutta eivät vain he.
Juutalaiset olivat täydellinen syntipukki ensimmäisen maailmansodan tappion vuoksi.
Hän havaitsee juutalaiset salaisena ohjaavana kätenä
kaikkien takana muista poliittisista liikkeistä,
painosti allekirjoitusta Versaillesin rangaistusrauhasta.
Vuosi 1919 merkitsi alkua hänen antisemitistisistä tiradoistaan,
mutta miksi Adolf Hitler kantaa tällaista vihaa juutalaisia ​​kohtaan?
Miten hän siirtyi vihasta joukkomurhaan?
Katsaus miehen elämään
maailman takana kaikkien aikojen pahin rikos ihmisyyttä vastaan.
Adolf Hitler syntyi Braunau am Innissä,
pieni kaupunki Ylä-Itävallassa, lähellä Baijerin rajaa.
Tämän entisen pään toisessa kerroksessa, hänen äitinsä, Klara Hitler,
synnytti hänet 20. huhtikuuta, 1889, klo 6.30 illalla.
Hänen isänsä, tullivirkamies ja valmistevero, nimettiin Alois Hitler.
Seurasimme Harold Santneria Hitlerin syntymäpaikkaan,
mistä kaikki alkoi, missä hirviö syntyi.
On vaikea kuvitella kuinka tämä pieni vauva kasvoi massamurhaajaksi.
Vauva on luonnostaan ​​syytön.
Kukaan ei olisi voinut kuvitella miten Adolf Hitler kävisi.
Tämä on todennäköisesti viimeinen elokuva koskaan Hitlerin syntymäpaikasta.
Hallitus purkaa rakennuksen hävittääkseen kaikki diktaattorin jäljet.
Pian hänen syntymänsä jälkeen Hitlerin perhe muutti tähän rakennukseen
lyhyen matkan tiellä.
Hitler oli vain muutaman viikon vanha.
2. toukokuuta 1895,
hänen isänsä ylennettiin tähän virkaan Linzin tullitarkastaja.
Kuuden vuoden iässä, Adolf Hitler alkoi mennä
tähän pieneen Fischlhamin kouluun, Linzistä lounaaseen.
Diktaattori palaisi tänne voittoon 12 päivänä kesäkuuta 1939.
Tämän värifilmin on kuvannut Eva Braun, myöhemmin hänen vaimokseen.
Takaisin vanhaan kouluun, hän oli melko liikuttunut.
Hän salli nämä tunteet hänen lapsuudestaan ​​hyvin,
koska hänen peruskoulunsa oli hyvä,
toisin kuin hänen myöhempi koulunsa, joka oli vähemmän tyydyttävä.
Näiden kuvien kautta, Hitler esitteli itsensä saksalaisille
kuin mallioppilas, jonka on määrä olla loistava poliittinen ura.
Puhdasta propagandaa, koska todellisuus oli ollut hyvin erilainen.
Kaiken kaikkiaan Hitler oli ollut köyhä opiskelija,
pärjää hyvin vain tietyissä aiheissa josta hän piti.
Lopulta, hän jätti koulun ilman pätevyyttä.
Hän vihasi koulua.
Hän vihasi opettajiaan, ja hänen opettajansa kuvasivat häntä laiskaksi.
Kun Adolf Hitler osoitti vähän kiinnostusta koulua kohtaan,
hän nautti pelaamisesta kentillä, varsinkin sodassa,
jossa hän otti pääroolin.
Hän oli syntynyt johtaja joka halusi olla vastuussa
ja pomo hänen pieniä ystäviään.
Hän piti eniten piirtämisestä.
Hän rakasti piirtämistä ja perhettään ihaili suuresti hänen ponnistelujaan.
13-14-vuotiaana hän päätti sen hänestä tuli taiteilija, taidemaalari.
Kuitenkin hänen valitsemansa kutsumus taiteilijaksi ei ollut ollenkaan hänen isänsä mieleen.
Alois Hitler halusi poikansa seurata hänen jalanjälkiä
ja tulla hänen kaltaiseksi virkamieheksi.
Kun hänen isänsä, lakimies, sai tietää, että hänen poikansa piti mieluummin piirtämisestä,
hänestä tuli aggressiivinen ja väkivaltainen, hakkaa säännöllisesti poikaansa.
Selkein todistus onko hänen sisarensa Paola,
joka sanoi saaneensa usein pahoinpitelyn,
mutta pakotti itsensä pysymään staattisena kun hän otti iskut,
ei itke eikä kerjää.
Vuonna 1903, traaginen tapahtuma antoi hänelle mahdollisuuden
yrittää toteuttaa unelmaansa.
Hänen isänsä kuoli.
Hitler oli 13-vuotias.
Tästä eteenpäin ei mitään eikä kukaan voisi seistä hänen tiellään.
Syyskuussa 1907, juuri 18-vuotiaana,
Hitler päätti lähteä maakunnasta Linzistä lähteäkseen pääkaupunkiin Wieniin.
Siellä Hitler esitteli itsensä pääsykokeeseen
Wienin kuvataideakatemialle.
Valinta oli erittäin tiukka.
Valinta Akatemiassa on aina ollut tiukka
ja pysyy tiukkana tähän päivään asti.
113 hakijasta vain 28 hyväksyttiin.
Adolf Hitlerillä ei ollut pätevyyttä, mutta tämä ei tyrmännyt häntä.
Hitler osallistui kokeeseen odottaa täysin valituksi tulemista.
Jos on yksi asia joka oli ominaista hänelle koko hänen elämänsä ajan
että hän ei koskaan epäillyt omaa lahjakkuuttaan.
Hän oli aina varma että hänen lahjakkuutensa tunnustettaisiin.
Tässä on joitain hänen piirustuksiaan siitä ajasta.
Hitler kuitenkin hylättiin.
Hänen omaperäisyytensä pidettiin häntä vastaan, mutta ei vain sitä.
Hitler ei tehnyt mitään valmistelutyötä,
ajatella inspiraatiotaan yksin riittäisi voittamaan kokeen vastaanottajat.
Tiedämme nyt, että hän epäonnistui sisäänkäynnissä Wienin kuvataideakatemiaan kahdesti.
Adolf Hitler havaitsi tämän hylkäämisen vaikea vatsa.
Kirjassaan Mein Kampf kirjoitettu vuosia myöhemmin,
hän kuvaili tätä päivää elämänsä pahimpana hetkenä.
Se oli trauma, josta hän ei puhunut kenellekään.
Hän häpesi ja nöyryytetty epäonnistumisestaan
eikä halunnut puhua siitä.
Marraskuusta 1907 alkaen Hitler palasi säännöllisesti Linziin.
Vain kaksi kuukautta hänen hylkäämisensä jälkeen Kuvataideakatemia,
hän sai tietää, että hänen äitinsä oli kuolemassa.
Clara Hitlerillä oli rintasyöpä.
Häntä hoiti tohtori Bloch, joka oli juutalainen.
Hän oli järkyttynyt.
Niin paljon kuin hän oli vihannut isäänsä, hän rakasti äitiään täysin.
Hänen äitinsä kuoli tähän sairauteen merkitsi hänet elämään.
Tässä rakennuksessa Linzin keskustassa,
Hitler vietti päivät loppuun asti äitinsä sängyn luona.
Harold Santner onnistui vain paikantamaan sen vuosien tutkimuksen jälkeen.
Ensimmäistä kertaa sen omistaja on sallinut ulkomaisen median jäseniä sisällä.
Täällä ollaan Klara Hitlerin makuuhuoneessa.
Hänen sänkynsä oli jossain täällä.
Mitä nyt tiedämme että kerran hänen äitinsä oli vuoteessa,
Hitler asetti oman sänkynsä hänen viereensä
olla siellä koko yön hoitamassa häntä jos hän tarvitsisi jotain.
Klara Hitler kuoli tässä huoneessa 21. joulukuuta 1907,
kello 2 aamulla.
Adolf Hitler piirsi hänet viimeisen kerran kuolinvuoteellaan.
Hänen äitinsä oli hänelle koko maailma.
Voisi sanoa, että hänen äitinsä oli ainoa nainen
hän on koskaan rakastanut syvällä, aidolla rakkaudella.
Hänen kuolemaansa asti, hän kantoi lompakkossaan kuvaa hänestä.
Hautajaispäivänä,
nuori Hitler kiitti lämpimästi tohtori Blochia hänen hoidostaan
ja lupasi hänelle ikuisen kiitollisuutensa.
Vaikka hänen antisemitistinen politiikkansa on aiheutti miljoonien juutalaisten kuoleman
vuosia myöhemmin hän piti sanansa.
Führerinä, Hitler säästi lääkärin hengen,
antaa hänen paeta Yhdysvaltoihin.
Hän käytti ilmaisua Blochille jota hän ei koskaan käyttänyt kenenkään muun hyväksi.
Edler Jude tai jalojuutalainen,
sulkemalla hänet pois kategoriasta johon hän asetti kaikki muut juutalaiset.
Adolf Hitler murskattiin äitinsä menettämisen vuoksi.
Wienissä hän asui tässä rakennuksessa osoitteessa Stumpergasse 31,
paikka, jonka Harold Santner löysi uudelleen.
Monet dokumentit väittivät virheellisesti
että hän eli viereisessä keltaisessa rakennuksessa,
väärää tietoa Kolmannen valtakunnan sinnikkäästi kauppaamana
ja otettu valvomatta, tiedotusvälineiden nimellisarvossa siitä lähtien.
Luulen, että silloin he halusivat näyttää
houkuttelevampi rakennus, naapuri,
koska he eivät halunneet ihmisten tietävän että itse asiassa
Hitler oli asunut pienessä kaatopaikassa.
Nuori Hitler elätti rahoillaan jätti hänet äitinsä luo,
ja vaipui vähitellen masennukseen.
Hän eli boheemielämää.
Hän ei ollut töissä, ei harjoitellut mitään, ei opiskellut.
Hän oli nuori mies jotka harvoin heräsivät ennen puoltapäivää.
Hän oli vieläkin sellainen sen jälkeen, kun hänestä tuli kansleri.
Hitler eli tällä rahalla kesään 1909 asti
kun hän ei voinut enää maksaa vuokraansa ja löysi itsensä kadulta.
Joinakin öinä hän nukkui julkisilla penkeillä,
kunnes talvi tuli, kun hän turvautui kodittomien suojiin.
Päivällä hän joutui tähän luostariin, jossa nunnat pitivät keittokeittiötä.
20-vuotiaana, Adolf Hitler oli koditon.
Hänellä ei ollut mitään, hän oli ei kukaan, hänellä ei ollut tulevaisuutta.
Vuonna 1910 hän muutti tähän miesten hostelliin,
joka on nyt erittäin moderni vanhainkoti.
Hän sai elantonsa myymällä maalauksia hän teki postikorteista turisteille.
Tämä marginaalinen elämä jatkui useita vuosia,
mutta Hitlerin mielessä mikään tästä ei ollut hänen vikansa.
Hän riehui raivosta eliittiä vastaan.
He yksin olivat vastuussa tilanteeseen, johon hän joutui.
Eliitti oli lyhytnäköistä,
koska he eivät voineet nähdä nuoren Adolfin nero.
Tämän huomaamme täällä, ja se on selvä luonteenpiirre.
Hän ei koskaan kyseenalaistanut itseään.
Hänen vihollisensa Itävallan eliitin joukossa Hitler tunnistaa ne selvästi.
Juutalaiset.
Sitten heillä oli tärkeitä tehtäviä
talouden alalla ja Wienin kulttuurielämää.
Vuonna 1913 Wien oli yksi parhaista vihamielisesti antisemitistisiä kaupunkeja Euroopassa.
Hitlerillä on hyvä syy
sijoittaa kehitystä antisemitismistä Wienissä.
Wienissä oli paljon juutalaisia.
Lähes 10 % kaupungin väestöstä oli juutalainen.
Hitler väitti Mein Kampfissa
että se oli tähän aikaan että hänen antisemitismi kehittyi,
mutta tämän päivän historioitsijat ovat epäileviä joistakin hänen omaelämäkerrallisista väitteistään.
Hän valehteli elämästään siihen asti.
Hän valehteli, ettei hänellä ollut pätevyyttä,
hän valehteli, ettei hänellä ole koskaan ollut työtä.
Kukaan ei tiennyt.
Mein Kampf on propagandaa.
Se on fiktiivinen omaelämäkerta,
jonka tarkoitus oli luoda Adolf Hitlerin myytti.
1. elokuuta 1914 Saksa julisti sodan Venäjälle.
Tämä oli alku ensimmäisestä maailmansodasta.
Hitler oli Itävallan kansalainen,
mutta hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi ilmoittautua Saksan armeijaan.
Hitler piti itseään itävaltalaisena ja saksalainen.
Hän ajatteli, että heidän pitäisi muodostaa yksi kansakunta,
ja että kaikki germaaniset ihmiset pitäisi asua saman katon alla.
Hän näki tämän konfliktin mahdollisuutena muuttaakseen kurjaa kohtaloaan.
Suuressa isänmaallisessa kokoontumisessa Odeonsplatzilla,
historiallinen aukio Münchenissä,
Hitler oli täynnä innostusta, kuten tämä valokuva osoittaa.
Tässä valokuvassa,
hän on täynnä innostusta, melkein transsissa.
Tämä sota oli hänen tilaisuutensa luoda itselleen identiteettiä.
17 päivästä maaliskuuta 1915 alkaen hänen rykmenttinsä taisteli
haudoissa lähellä Fromellesia, pieni kylä Pohjois-Ranskassa.
Jo vuoden ajan, Adolf Hitler oli ollut kuriiri
16. rykmentissä Baijerin jalkaväestä.
Tämä on bunkkeri josta hän varmistaisi yhteydenpidon
rintaman pataljoonien välillä ja henkilöstön päämaja
viestien toimittamista.
Tämä on ennennäkemätön löytö tutkimuksemme paljastaa.
Adolf Hitlerin rooli ei ollut erityisen loistava,
mutta kaikki oli samanlaista, välttämätön ja ehdottomasti vaarallinen.
Objektiivisesti ottaen Hitler oli erittäin hyvä sotilas.
Hän totteli tunnollisesti käskyjä.
Hänen esimiehensä tiesivät he saattoivat aina luottaa häneen.
Muun ajan,
Hitler viipyi joskus tässä talossa Fournes en Weppesissä,
kylä muutaman kilometrin päässä edestä.
Kaiken kaikkiaan hän pysyisi Ranskan maaperällä noin puolentoista vuoden ajan.
Yhtäkkiä Hitler värvättiin, institutionalisoitu ja hoidettu.
Hänellä ei ollut huolta rahasta tai saa tarpeeksi syötävää.
Hän oli löytänyt itselleen paikan armeijassa, ja hän oli siellä onnellinen.
Hänen elämällään oli tarkoitus.
Tässä hän on tovereittensa kanssa.
Hänen kasvonsa ovat ohuemmat, pitkät viikset.
Hän on tuntematon kuten tuntemamme Hitler.
Hänen armeijakumppaninsa olivat hänen uusi perheensä.
Hänen lähellään ei ollut enää ketään,
ja hän tuli hyvin toimeen uusien tovereidensa kanssa.
He kuvailivat häntä yksinäiseksi ja ei kovin seurallinen nuori mies,
mutta he kaikki myönsivät hänen rohkeutensa ja päättäväisyytensä.
Joulukuussa 1914 hänestä tehtiin korpraali
ja oli koristeltu kakkosluokan Iron Crossin kanssa,
hänen ensimmäinen tunnustuksensa ja jotain hän käyttäisi loppuelämänsä.
Hänen rautaristinsä vuonna 1914 oli ensimmäinen sosiaalinen ero, joka hänellä oli koskaan ollut.
Se oli erittäin tärkeää 25-vuotiaalle nuorelle miehelle jotka eivät ole koskaan saavuttaneet mitään.
Hitler oli siitä uskomattoman ylpeä.
Kun Saksa hävisi ensimmäisen maailmansodan, nuoren sotilaan elämä romahti.
Hän teki kaikkensa pysyäkseen armeijassa, ei halua jättää sitä.
Hän päätti jäädä armeijaan
koska hänellä ei ollut kotia minne mennä, ja hän tarvitsi tuloja.
Helmikuussa 1919 München oli käsissä vallankumouksellisesta äärivasemmistosta.
Armeijan huippumessinki pelkäsi että bolshevikkiliikkeet ovat tämänkaltaisia
päätyisi saastuttamaan joukot.
Tässä yhteydessä Karl Maier,
tiedustelupalvelun päällikkö, pikaisesti värvättyjä propagandaagentteja
joiden tehtävänä oli levittää oikea ideologia joukkojen keskuudessa.
Hitler oli täydellinen ehdokas.
Hänet tunnettiin sodan aikana
kestämisestä pitkälti tovereilleen.
Hän ei kyennyt olemaan tekemisissä kaksisuuntaisessa keskustelussa,
mutta hän osasi puhua ja puhua ja puhua.
Luulittiin, että hän voisi tukea joukkojen poliittinen moraali
ja johtaa niitä oikealla nationalismin tiellä.
Hitler lähetettiin ensimmäiseen sarjaan koulutuskursseista
bolshevikkien vastaisille opettajille pidettiin Münchenin yliopistossa.
Taloustieteen luennot pidetty eräs Gottfried Feder,
oli erityisen kiinnostunut.
Ne perustuivat voimakkaaseen antisemitismiin ja sillä oli voimakas vaikutus Hitleriin.
Kaikki tämä auttoi Hitleriä koonnut oman oppinsa,
joka oli paljon radikaalimpi ja yksiselitteinen kuin Federin.
Elokuuhun 1919 mennessä hänen vihansa juutalaisia ​​kohtaan oli tullut pakkomielle,
ja hän ilmaisi sen kirjeessä neljä kirjoitettua sivua lähetetty sotilaalle.
Tämä on juuri se kirje, jonka pystyimme jäljittää Yhdysvalloissa.
Se on Hitlerin ensimmäinen antisemitistinen teksti
sisältää melkein koko tuleva natsioppi,
ilmaisee mielipiteensä juutalaiskysymyksessä.
Ne ovat loisia, jotka imevät elinvoimaa kaikista maan kansoista,
ollessa kyvytön oman valtion perustamisesta
tai elää omalla työllään ja työtä kuten kaikki muutkin.
He ovat loisia isolla P-kirjaimella.
Kirjeen lopussa, hän ei voisi olla selkeämpi.
Lopullinen tavoite, tavoite, johon tähdätään, täytyy olla juutalaisten poistaminen.
Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Hitler paljasti mikä olisi myöhemmin liikkeellepaneva voima
hänen antisemitistisistä toimistaan.
Ajatus siitä, että valtio
pitää järjestää antisemitismi ja päästä eroon Saksan alueesta,
saksalainen yhteiskunta lopullisesti, kaikista juutalaissyntyisistä kansalaisista.
Hänen antisemitismi oli muuttunut hänen ajattelunsa keskeinen pilari.
Adolf Hitler oli tuolloin vain nöyrä armeijan aliupsuttaja,
mutta vuosi 1919 olisi käännekohta hänen nousussaan.
Syyskuussa 1919 Münchenin oluthallissa
Adolf Hitler tapasi Anton Drexlerin, DAP:n johtaja,
Saksan työväenpuolue,
pieni Baijerin äärioikeistolainen ryhmä, sekä ultranationalistisia että antisemitistisiä.
Ohjelma vaati yhdistymistä kaikista saksalaisista yhdessä osavaltiossa.
Se vaati denaturalisointia Saksan juutalaisista.
Se oli ratkaiseva kohtaaminen.
Muutamaa päivää myöhemmin, Hitler päätti liittyä puolueeseen.
Karl Maier, hänen hyväntekijänsä armeijassa,
rohkaisi häntä korttia kantavaksi jäseneksi.
Tätä tarkoitusta varten hän jakoi Hitlerille salaisia ​​varoja,
tekee hänestä tästä eteenpäin kokopäiväinen propagandisti.
Adolf Hitlerin poliittinen ura käynnistettiin.
16. lokakuuta 1919
hän piti ensimmäisen puheensa Saksan työväenpuolueen jäsenille
tässä oluthallissa Münchenin keskustassa, Hofbraukeller.
Sinä iltana hän puhui noin sadan ihmisen edessä,
kiehtova niitä puhekyvyllään.
[Saksan puheääni]
Hänen esityksensä kannustettiin.
Sanoivat, että he olivat kiehtovia ei ole pelkkää puhetta.
Se oli eräänlaista lumoa.
Hän sai tunnustusta.
Se oli hänelle erittäin positiivinen asia ja se lisäsi hänen itseluottamustaan.
Tämä puhe merkitsi alkua pitkästä, menestyksekkäästä ajanjaksosta,
poliittisen nousunsa alussa.
Hyvin pian, Adolf Hitler tuli DAP:n tähtipuhuja,
joka myöhemmin nimettiin uudelleen NSDAP:ksi,
kansallissosialistista Saksan työväenpuolue.
Tällaisen suosion edessä
Hitler alkoi työstää puheitaan kuin ammattinäyttelijä,
valmistelee niitä pienintä yksityiskohtaa myöten.
Hänen vahvuutensa on ennen kaikkea puhujana, voimakkaana puhujana, erittäin energinen.
[Saksan puheääni]
Toisin kuin nykyajan poliitikot, hän kirjoittaa kaikki puheensa.
[Saksan puheääni]
Hän työskenteli äänensä intonaatioiden parissa, hänen eleillään,
puheidensa rytmissä.
Kaksi vuotta myöhemmin, eräänä iltana helmikuussa 1921,
Sirkus Krone,
yksi Münchenin suurimmista tapahtumapaikoista, oli täynnä halkeamia.
Lähes 6000 ihmistä oli saapunut kuunnella Adolf Hitleriä ja hurrata.
[Saksan puheääni]
Hänen puheensa olivat radikaaleja,
mutta hänen sanoihinsa liittyvät militantit kaikki voitettiin.
[Saksan puheääni]
Hän ilmaisi mitä monet ei uskaltanut sanoa,
että heidän piti repiä Versaillesin rauhansopimus,
että demokratia ei ollut poliittinen järjestelmä sopii Saksaan,
ja että juutalaiset olivat vastuussa kaiken sen takia.
Ihmiset halusivat kuulla tämän tuolloin,
koska taloudellisesti Saksa oli todella huonossa kunnossa.
[Saksan puheääni]
Nämä puheet auttoivat puoluetta houkutella jatkuvasti uusia jäseniä.
Vuodesta 200 vuoden 1919 lopussa 3 300 elokuussa 1921,
saavuttaa lopulta 55 000 ihmistä vuoden 1923 loppuun mennessä.
Tämä suosio oli pyhitys Hitlerille.
Vuonna 1921 entinen kodittomien layabout hänestä tuli natsipuolueen johtaja.
Hänen kunnianhimonsa oli nyt valtava.
Hän halusi tulla johtajaksi kokonaisesta kansasta.
1920-luvulla Adolf Hitler asui tässä asunnossa
Thierschstrassella Münchenissä.
Vaarattoman näköinen paikka,
mutta todellisuudessa symbolinen paikka hänen poliittisesta nousustaan ​​valtaan.
Jäljitimme tämän asunnon Münchenin keskustassa.
Sen nykyinen omistaja suostui päästämään meidät sisään, ja ensimmäistä kertaa,
hän suostui puhumaan.
Kuulin, että naapurit olivat peloissaan aina kun he avasivat etuoven.
He eivät halunneet mennä hänen asuntonsa ohi,
kuten he luulivat olevansa siellä kun hänen henkeään yritettiin.
Jonkin traagisen tai ironisen sattuman johdosta rakennuksen omistaja oli juutalainen.
Hänen nimensä oli Hugo Erlanger.
Hän omisti miesten vaateliikkeen pohjakerroksessa.
Hän sanoi sen ohittaessaan Hitlerin portaissa,
hän oli hänelle täysin miellyttävä.
Kahden miehen tiet kohtasivat säännöllisesti.
Erlangerilla ei olisi aavistustakaan hän olisi yksi monista uhreista
Hitlerin antisemitististä politiikkaa 13 vuotta myöhemmin.
Kuukausi sen jälkeen, kun Hitleristä tuli liittokansleri, Erlangerin rakennus myytiin väkisin.
Vuonna 1938 Hugo Erlanger lähetettiin Dachaun keskitysleirille.
Poikkeuksena yleissääntöön,
hän lähti terveenä vasta kuukauden pidätyksen jälkeen.
Hän selvisi toisesta maailmansodasta,
ja oli jonkin verran vaikeuksia saada takaisin kerrostalonsa.
Lopulta hän teki sen vuonna 1949.
Vuonna 1922 Hitler nautti raju poliittinen nousu.
Hän lisäsi tapaamisia olutsaleissa, tapaamisia, jotka eivät olleet vaarattomia.
Puolue päätti värvätä 300 lihasmiestä turvatakseen sen suojan hyökkäyksiä vastaan.
Yksi johtajista oli Ernst Röhm.
Tämä puolisotilaallinen järjestö nimettiin SA,
Sturmabteilungille tai Assault Divisionille ja koostuivat pääasiassa entisistä sotilaista.
Myöhemmin S.A. otti tehtävänsä poliittiset vastustajat,
taistelemaan heitä vastaan ​​kadulla.
He olivat pohjimmiltaan joukko roistoja.
Nämä olivat miehet, jotka auttoivat häntä nappaa valtaa muutaman vuoden kuluttua.
Ei mennyt viikkoa ilman lehdistöä painaa jotain natsipuolueesta.
Sanomalehdet olivat täynnä ylilyöntejään,
joten Hitler päätti vetää itsensä huipulle väkivallan kautta.
Hän tekisi vallankaappauksen.
Hän oli hyvin inspiroitunut Mussolinin maaliskuussa Roomassa,
ja vallitsevan laajalle levinneen köyhyyden kanssa ja hyperinflaatio,
hän arvioi hetken oikeaksi ottaa vallan Münchenissä.
8. marraskuuta 1923
natsijohtaja otti panttivangiksi Baijerin hallituksen jäseniä
jotka olivat kokouksessa oluthallissa Münchenissä.
Hän oli varma, että
hänen 2000 SA-miehensä tuella, hän voisi ottaa vallan.
Hitler käveli sisään
ja ammuttuaan pistoolinsa kattoon hiljentääkseen väkijoukon, sanoi:
"Saksan vallankumous on alkanut."
Siitä syntyivät neuvottelut Hitlerin välillä ja Baijeria hallitseva triumviraatti,
ja sopimukseen päästiin että heidän pitäisi marssia Berliiniin.
Putshi oli ilmeisesti alkanut hyvään alkuun,
mutta Baijerin viranomaiset lopettivat tukensa
sen aloitteentekijöille, Hitler ja kenraali Ludendorff.
Seuraavana aamuna
kaksi miestä järjestivät mielenosoitusmarssin Baijerin puolustusministeriössä.
Yleisön tuki ei toteutunut
ja Hitler oli aliarvioinut lain ja järjestyksen voimia.
He ottivat yhteen poliisin kanssa ja kuului tulitusta.
Lopulta,
poliisi ruiskutti johtajia mielenosoituksesta luodeilla,
tappaa monia.
Hitlerin henkivartija hyppäsi hänen eteensä ja siihen osui 11 luotia.
Hitler olisi varmasti tapettu jos ei hänen väliintulonsa vuoksi.
Hän selvisi pienellä haavalla vasemmalle olkapäälleen.
Aikuinen Hitler oli ihmeen onnekas.
Koko elämänsä ajan diktaattori pakeni lähes 11 yritystä tappaa hänen henkensä.
Viimeinen näistä tapahtui sodan aikana 20. heinäkuuta 1944,
pääkonttorissaan Puolassa,
mutta vielä kerran, Hitler selvisi vahingoittumattomana
ja hän oli varma, että tiesi miksi.
Hän oli vakuuttunut että Jumala suojeli häntä,
ja jokaisesta yrityksestä hän selvisi vain vahvisti tätä vakaumusta.
Epäonnistuneen vallankaappausyrityksen jälkeen Hitler pakeni.
Hänet vietiin autolla Uffing am Staffelseen kaupunkiin,
tunnin ajomatkan päässä Münchenistä.
Siellä he piilottivat auton metsään ja jatkoi kävellen.
Hän saapui noin seitsemän aikaan yöllä,
hakemassa turvaa taloon omistaa Hanfstaengl-pariskunta.
Tämä oli yksi Harold Sanderista tärkeimmät löydöt.
Hitler luuli olevansa turvassa täällä
koska Itävallan raja ei ollut kaukana.
Hän oli kuitenkin väärässä.
Poliisi löysi hänet kaksi päivää myöhemmin.
Eteen ilmestyi poliisi rakennuksen 11. marraskuuta 1923.
Hitler tiesi, että kaikki oli ohi, hän sanoi:
"Tässä se, mieluummin kuolen kuin ne siat pidättyvät."
Hän nosti revolverinsa ja piti sitä päätään vasten.
Helene Hanfstaengl otti sen pois hänen käsistään ja pelasti siten hänen henkensä.
Päällään pyjamat ja sininen aamutakki,
hänet pidätettiin 11. marraskuuta 1923.
Hitler uskoi, että tämä oli loppu natsipuolueen ja hänen johtajistaan.
Vuonna 1924 hän, Ernest Röhm ja kenraali Ludendorff
joutui oikeuden eteen Münchenissä maanpetoksesta.
Natsipuolueen päällikkö, käytti kokeilua alustana
siitä, että hän esitti tappionsa voittona
ja itseään Isänmaan Vapahtajana.
Hitler nousi aina tilaisuuteen yleisön edessä,
ja hän tajusi, että jotkut tuomarit olivat myötätuntoisia hänen asiansa kohtaan.
He kaikki palvelivat tasavalta vastahakoisesti.
Lehdistö raportoi hänen puheistaan oikeudenkäynnin aikana,
Hitler käytti sitä propagandan välineenä.
Se oli suunnitelma, joka toimi täydellisesti.
Hyvin pian hänestä tuli oikeudenkäynnin tähti.
Lopulta Hitler tuomittiin viideksi vuodeksi Landsbergin vankilaan,
mutta hänen esityksensä olivat tehneet hänestä kuuluisan koko Saksassa.
Tästä Hitler aloitti kautensa vangitsemisesta
kaiken kaikkiaan ihan mukavissa olosuhteissa.
Landsberg oli viiden tähden vankila.
Natsipuolueen johtaja sai lahjapaketteja kaikkialta Saksasta.
Hänet tunnettiin kunniavankina,
häntä kunnioitettiin, ja hän sai vieraita aina kun hän halusi.
Baijeri oli tuolloin hyvin oikeistolainen.
Hallitus oli erittäin lempeä vankinsa kanssa.
Kommunistinen vanki ei olisi nauttinut samoista ehdoista.
Asiat olisivat olleet paljon vaikeampia.
Kerran vankilassa, Hitlerillä oli aikaa.
Hän päätti käyttää tätä hyväkseen,
syntetisoi ideoitaan poliittiseen ohjelmaan.
Vankitoverinsa avulla Rudolf Hess, tuleva apulaisführer,
hän kirjoitti Mein Kampf, My Struggle,
enimmäkseen romanttinen omaelämäkerta jossa hänet esiteltiin sankarina.
Se oli hänen ainoa tapansa jatkaa ilmaisemaan itseään vapaasti sellistään.
Kirjassaan Hitler kehitti ultraaan nationalistiset argumentit,
vaatimalla ylivoimaa germaanisesta rodusta.
Hänen mielestään juutalaiset olivat ali-ihmisiä jotka piti eliminoida.
Mein Kampfissa, juutalaiset ovat loisia, bakteereita, tuholaisia.
He ovat täysin hyödyttömiä maan päällä ja ovat itse asiassa positiivisesti haitallisia.
Antisemitismissa ei ollut mitään uutta Saksassa ja Itävallassa,
mutta se saavutti huippunsa Hitlerin kanssa.
Mein Kampfissa Hitler käyttää sanaa hävittää herättääkseen eräänlaisen kohtalon
hän suunnittelee juutalaisille.
Tämä ilmaistaan ​​selvästi saksaksi.
Se on synonyymi sanalle tuhota ja tappaa.
Hänen teoriansa arjalaisten ensisijaisuudesta rotu määrää hänen ulkopolitiikkansa.
Saksan täytyisi ensin yhdistyä kaikki maat, joissa on germaaniväestö.
Sitten se laajenisi Venäjälle, tuhottuaan Ranskan armeijan.
Niillä muutamalla rivillä
hän näytti ennustaneen toinen maailmansota.
Kirja on varoitus että jos saksalaiset eivät ryhdy näihin toimiin,
Saksan kansakunta kuolee sukupuuttoon.
Tästä eteenpäin Hitler oli muuttunut mies uudella asenteella.
Vankilasta päästyään hän oli vakuuttunut että hän oli kansan pelastaja.
20. joulukuuta 1924 Adolf Hitler vapautettiin vankilasta
valmistumisen jälkeen vain 13 kuukautta tuomiostaan.
Uuteen syttyneenä hän päätti asettua Saksan valloittamisesta uudelleen,
mutta tällä kertaa hän aikoi tehdä niin käyttämällä demokraattista prosessia.
Se näytti hänelle itsestään selvältä
että hän voisi käyttää demokratiaa keinona saavuttaa päämääränsä,
ja sitten eroon siitä.
5. lokakuuta 1929 Hitler jätti majoituksensa Thierschstrasselle
ja muutti tähän ylelliseen asuntoon Münchenin Prinzregentenplatzilla.
Asunut tasaisessa mittakaavassa 12 neliömetriä,
ja sitten yksi 50 neliömetristä,
hän asui nyt 400 neliömetrissä, yhdeksän huoneen asunto.
Nykyään se on poliisiasema.
Hän ei olisi koskaan tullut niin pitkälle
ilman tukea joistakin suurista saksalaisista omaisuuksista.
Hitlerillä oli varaa asuntoon
yhä suurempien lahjoitusten ansiosta hänen partisaaneistaan
ja tietyt varakkaat luvut.
Hän sai myös rojalteja kirjastaan ​​Mein Kampf.
Kiitos hänen taloudellisille tukijoilleen, hänellä oli nyt käytössään
huomattavia varoja järjestämiseen massiivinen vaalikampanja.
Tämä oli ensimmäinen Saksassa.
Natsipuolueen johtaja matkustanut vain lentokoneella,
mahdollistaen hänet järjestää jopa neljä mielenosoitusta päivässä.
Hitleristä tuli merkittävä poliittinen toimija, Saksan tiedotusvälineet seurasivat kaikkialla.
Hitler oli ensimmäinen poliitikko käyttää mediaa tarkoituksella
Hän tallensi puheensa levyille ja myi ne.
Hän oli ensimmäinen poliitikko
periä sisäänpääsymaksun että tuli ja kuunteli hänen puhuvan.
Hän käytti tuotot puolueensa rahoittamiseen.
Hänen puheissaan
Adolf Hitler kaskoi lupauksia lupausten perään potentiaalisista äänestäjistään
suurilla, kaunopuheisilla iskulauseilla.
Teemme Saksasta mahtavan, saamme Saksan takaisin töihin,
kun työttömiä on 37 prosenttia.
Aiomme tarkistaa Versaillesin rauhansopimus.
Hän teki selväksi, että he kieltäisivät muut 32 poliittista puoluetta Saksassa,
mutta tämäkään ei näyttänyt järkyttävän paljon saksalaista yleisöä.
Kun natsipuolue vain veti 3 % äänistä 1920-luvun lopulla,
tämä nousi 20 prosenttiin vuonna 1930, ja sitten 31. heinäkuuta 1932,
natseista tuli eduskunnan suurin puolue.
Mitään näistä ei olisi tapahtunut jos ei vuoden 1929 suurta lamaa.
Lähes 7 miljoonaa saksalaista oli työttömänä kun maa oli raskaasti velkaantunut,
kamppailee maksaakseen korvauksensa ensimmäistä maailmansotaa varten.
Saksan kansan oli helppo kiihottaa katkeruutta siitä tappiosta.
Isäni kertoi minulle äänestäneensä Hitleriä koska köyhyys oli liikaa kestettäväksi.
Mukana tämä juhla, joka lupasi leipää ja työtä.
Siksi hän liittyi heihin.
30. tammikuuta 1933 Adolf Hitler saavutti tavoitteensa.
Hänestä tehtiin kansleri.
Pieni häirintä Baijerista
oli tullut eniten voimakas mies Saksassa.
Hänen jäljellä oleva este oli valtakunnan presidentti,
Paul von Hindenburg.
[Saksan puheääni]
Valtaan tullessaan Hitler ei menettänyt aikaa diktatuurin perustamisesta.
Kaikki alkoi 28. helmikuuta 1933.
tuhopolttohyökkäyksen Reichstagiin, Saksan parlamentti.
Juuri näin se alkoi on vielä arvailujen kysymys.
Tiedämme varmasti, että Hitler ja natsit käyttivät sitä omiin tarkoituksiinsa,
väittäen, että se oli kommunistinen juoni.
He käyttivät sitä tekosyynä kommunistien poistamiseksi.
He eivät vain alkaneet pidätellä kommunistit Reichstagin tulipalon jälkeen,
mutta he pakottivat Hindenburgin allekirjoittamaan asetuksen
keskeisten kansalaisvapauksien keskeyttäminen, sanoi, että se oli vain väliaikaista.
Itse asiassa asetus pysyi voimassa muodossa tai toisessa
8. toukokuuta 1945 asti.
Hitler ei pysähtynyt tähän.
Hän hajotti instituutiot tasavallan.
Lehdistöä sensuroitiin, ja 24. maaliskuuta 1933,
hän oli hyväksynyt valtuutuslain jolloin hallitus itse asiassa Hitler,
voisi säätää lakeja neljäksi vuodeksi ilman eduskuntaa.
Siitä lähtien se oli totalitaarinen hallinto.
Seuraavina kuukausina kaikki muut puolueet joko hajotettiin
tai pakotettu harakiriin.
Paitsi natsipuolue.
Samaan aikaan ensimmäinen keskitysleiri
avasi porttinsa Dachaussa,
ottaa vastaan ​​poliittisia vastustajia hallinnosta.
Kun virta on varmasti kunnossa, Hitlerillä oli vain yksi ajatus mielessään,
tehdä Saksaa kaikkien aikojen suurin kansakunta.
Hän käänsi maan yhdeksi suureksi työpaikaksi,
rautateiden ja moottoriteiden rakentaminen.
Alkuperäinen tarve oli saada talous takaisin jaloilleen,
tarjota työttömille työpaikkoja
ja sitten näyttää tuon natsismin ei ollut jokin keskiaikainen hallinto,
vaan modernin ruumiillistuma ja saksalainen teknologianero.
Julkisia töitä tehtiin sotilaallisiin tarkoituksiin.
Moottoritiet auttaisivat armeija ja sen panssarivaunut
liikkua nopeasti ympäri maata.
Koska diktaattorin perimmäinen tavoite ei ollut muuta kuin sotaa.
Kun Hitler tulee valtaan, hän suunnittelee heti sotaa.
Hän kertoo armeijan kenraaleille saadakseen heidän tukensa,
että hän saa uusi eurooppalainen sota.
Ensin hänen täytyi päästä eroon SA:sta,
muodostuneet hyökkäysdivisioonat valtio valtiossa
puoltaa pysyvää vallankumousta.
SA:n tavoite oli viime kädessä yläosan messingin muodostamiseksi
uudesta Saksan armeijasta.
He halusivat soluttautua armeijaan,
mutta perinteiset upseerit eivät olleet hyvin hoidettuja
tilaa tekemään näille alemman luokan nousujoille.
Führer päätti siksi uhrata SA,
koska ilman armeijan tukea,
hän näki sotaprojektinsa ei tule mitään.
Tämä on Bad Wiesseen kaupunki.
30. kesäkuuta 1934
Hitler kutsui noin sata S.A:n johtajat tähän hotelliin.
He ajattelivat he osallistuivat konferenssiin
ja muutama päivä lomaa.
Kaukana siitä.
Hitler oli haukkunut makiavellisen suunnitelman.
Hitler oli pystyttänyt SA:n päälliköille ansan ja he jäivät kaikki kiinni siitä.
Hitler halusi päästä eroon heistä kaikista lähipäivinä.
Paikallaan hän päätti asioida henkilökohtaisesti SA:n johtajan Ernst Röhmin kanssa,
yksi harvoista ihmisistä läheisissä henkilökohtaisissa suhteissa hänen kanssaan.
Kello oli 6.45 aamulla kun Hitler astui näihin portaisiin,
pistooli kädessä, ja meni Ernst Röhmin huoneeseen.
Hän avasi oven, osoitti aseensa häntä kohti ja sanoi:
"Röhm, olet pidätettynä."
Röhm vietiin sinne ja sitten Hitlerin henkilökohtainen henkivartija,
yhdessä kaikkien muiden SA-johtajien kanssa, samassa kerroksessa hotellissa.
Pidätykset olivat raskaita ja Hitler oli ryhtynyt kaikkiin varotoimiin
jos asiat muuttuvat väkivaltaisiksi.
Muistan isäni kertoneen minulle että kylän puuseppä tuotiin sisään
ruuvaamaan kaikki pöydät ja penkit lattialle,
joten niitä ei voinut heittää ympäriinsä.
He luulivat, että siitä tulisi iso tappelu.
Seuraavina päivinä
kaikki SA:n päälliköt murhattiin kylmäverisesti Münchenissä ja Berliinissä.
Ernst Röhm itse teloitettiin sellissään 2. heinäkuuta 1934.
Tämä todennäköisesti tulee olemaan Hotel Hanselbauerin viimeinen elokuva.
Se on määrä purkaa muutamassa kuukaudessa,
ottaa mukanaan verisen historian pitkien veitsien yöstä.
Päästyään eroon SA:sta,
diktaattorilla oli vapaat kädet hallita maata,
kun vain kuukauden kuluttua Paul von Hindenburg kuoli.
Valtakunnan presidentti yksin oli valta irtisanoa hänet.
Hitler otti tehtävät presidentistä,
tarkoittaen, että hän nyt omistaa lopullinen voima
ja oli asevoimien päällikkö.
Vastedes, hänen päätavoitteensa oli aseistaa Saksa uudelleen
valmistautuessaan uuteen sotaan.
Diktaattori oli nähnyt unta kostosta vuoden 1918 tappion jälkeen.
Hitler oli pakkomielle sotaan.
Se oli hänen poliittisen ohjelmansa perusta,
mutta se oli myös arvo sinänsä.
Mitä häneen tulee,
Saksa saattoi tietää vain onnen sotilaallisen menestyksen kautta.
Hän piilotti sotaa lietsovat aikeensa koko maailmasta.
Saksan laivastomuseo väitti diktaattori
vieraili siellä U-veneessä 28. syyskuuta 1935.
Nyt tiedämme kuitenkin, että valokuva oli otettu kuukautta aiemmin.
Itse asiassa 28. syyskuuta hän oli Krupp AG:ssa Ruhrin alueella.
Teollisuusryhmä oli teräksen tuottaja,
mutta ennen kaikkea aseista.
Hitler vieraili useita kertoja täysin salassa,
koska Versailles'n rauhansopimus kielsi mikä tahansa maan uudelleenaseistaminen.
Vain yksi esimerkki monien joukossa führerin aikeista
piilottaakseen sen, mitä hän suunnitteli.
Vuotta myöhemmin hän päätti, että oli aika vihollisuuksien aloittamiseen.
Ensimmäinen ratkaiseva askel oli 7. maaliskuuta 1936,
kun hän lähetti armeijan Reininmaahan,
demilitarisoitu Saksan alue vuoden 1918 tappiosta lähtien.
Näin tehdessään hän otti huomattavan riskin.
Tekemällä tämän, hän rikkoi Versaillesin sopimusta,
asettaen siten itsensä vaaraan sotilaallisesta interventiosta
sopimuksen allekirjoittajien toimesta.
Ei kuitenkaan Ranska eikä Iso-Britannia reagoinut.
Ensimmäinen voitto Führerille,
jolle ei näkynyt mitään poiketa tavoitteistaan.
Se otetaan vastaan ​​täydellisellä hysterialla Hitlerin kannattajien toimesta.
Hän on saanut takaisin maan hallinnan,
hän on saanut hallinnan sen rajoista sotilaallisessa mielessä.
Vihkiminen tuli Hitlerille 12 päivänä maaliskuuta 1938,
Anschlussin kanssa, Saksan liittämä Itävalta.
Hänen unelmansa yhdistymisestä saksankielisiä maita
oli tullut todellisuutta.
Vuonna 1938 Kotkanpesän piilopaikassaan Baijerissa,
diktaattori oli jo laatimassa suunnitelmia tulevia valloituksia varten.
Itävallan jälkeen hänen sydämensä oli seuraavaksi Tsekkoslovakiassa.
Adolf Hitler haaveili sodasta koska se kaikui
hänen sisällään riehuva taistelu.
Hänen kirjansa nimi, Mein Kampf,
Minun taisteluni tai taisteluni, näyttää kuinka taistella oli jotain hänen persoonallisuuteensa kuuluvaa.
Se oli aina Hitlerin suunnitelmissa
tappaa satoja tuhansia, jopa miljoonia ihmisiä.
Jopa saksalaisten kuolemat älä koske Hitleriin.
Ne ovat osa hänen näkemystään ihmisen taistelun historiasta.
1. syyskuuta 1939 hän hyökkäsi Puolaan,
siten syöksymällä maailmaan historian suurin aseellinen konflikti,
ihmiskunnan synkimmän ajan.
Aikaisemmin Hitler matkasuunnitelmassa.
On vaikea kuvitella kuinka tämä pieni vauva kasvoi massamurhaajaksi.
Objektiivisesti ottaen Hitler oli erittäin hyvä sotilas.
Hänen esimiehensä tiesivät he saattoivat aina luottaa häneen.
Hitlerin vahvuus on ennen kaikkea puhuminen.
Hän oli voimakas puhuja, erittäin energinen.
Toisin kuin nykyajan poliitikot, hän kirjoittaa kaikki puheensa.
Berliini, 30. tammikuuta 1933,
Adolf Hitleristä on tullut eniten voimakas mies Saksassa,
diktaattori, joka syöksyisi Saksan kansa ja koko maailma
1900-luvulle murhaavin konflikti,
toinen maailmansota.
Hitler kasasi voittoa voiton perään vallankumouksen jälkeen,
joka sinänsä oli voitto Saksan kansan ja planeetan yli.
Vain Hitler halusi sotaa.
Ei Goering eikä Goebbels, eivätkä kenraalit halunneet sotaa.
Hitler oli vakuuttunut että hän oli sotilasnero.
Kuinka tämä mies, jolla ei ollut sotilaallista koulutusta onnistuvat valloittamaan koko Euroopan?
Miksi häntä pidettiin kaikkien aikojen suurin sotajohtaja?
Miten tämä entinen koditon layabout tulla arkkitehdiksi
lopullisesta ratkaisusta?
Yksi mies, intohimoinen historioitsija,
on matkustanut ympäri maailmaa perustaakseen kattavin kronologia
vielä tästä matkasta.
Harald Sandner on viettänyt yli 20 vuotta hajottaa Adolf Hitlerin elämän,
tunti tunnilta.
Missä hän oli näinä alkuvuosina ja kun hän kävi sotaa?
Missä hän teki hänen tärkeimmät päätöksensä?
Missä Hitler olikaan, siellä se voima oli.
Hän oli varsinainen ruumiillistuma ehdottomasta diktaattorista.
Yli 70 vuotta Hitlerin kuoleman jälkeen
Harald Sandner on paljastanut lukuisia epätarkkuuksia,
jopa vakavimmissa julkaistuissa teoksissa.
On jotain kuin 80 Hitlerin elämäkertaa
mutta aina tulee virheitä joissakin tiedoissa.
Ranskasta Itävaltaan Saksan ja Belgian kautta,
menimme etsimään diktaattorin jättämille viimeisille jälkille
ymmärtämään sotajohtajan matkaa.
Tämä on Adolf Hitlerin matkareitti.
Berliini, 30. huhtikuuta 1945,
Adolf Hitler päättää tehdä itsemurhan.
Hän on oppinut, että venäläiset ovat nopeita lähestyy valtakunnan kansliaa.
Hänen joukkonsa voivat vain pysäyttää heidät vielä 24 tuntia.
Hitler tietää hävinneensä sodan.
Elämällä ei ollut hänelle mitään merkitystä kun hän oli hävinnyt sodan.
Hän ei halunnut joutua oikeuden eteen.
Hän ei halunnut tulla nöyryytetyksi.
Noin keskipäivällä,
diktaattori jätti hyvästit lähimmille yhteistyökumppaneilleen
ja vetäytyi tähän huoneeseen,
hänen toimistonsa Führerbunkerissa vaimonsa Eva Hitlerin kanssa.
Pariskunta teki itsemurhan kello 15.30.
Eva otti myrkkyä,
kun Hitler oli kaksinkertaisesti varma puremalla myrkkykapseliin
samoin kuin ampui itsensä.
Hänen lääkärinsä oli neuvonut häntä tekemään tämän olla varma tappavansa itsensä.
Diktaattorin kuolema lähes välittömästi lopetti vihollisuudet.
Saksa antautui 8.5.1945,
viikko miehen itsemurhan jälkeen joka oli raahannut Eurooppaa ja maailmaa
ennennäkemättömään kataklysmiin.
Se oli suuri helpotus.
Natsismi kuoli hänen kanssaan, aivan kuin se oli syntynyt hänen kanssaan.
Hitlerin itsemurha oli tarkoitettu juutalaisille jotka olivat vielä Saksan vankeudessa
lopettaa heidän vainonsa ja kärsimyksensä.
Miten tuollaisia ​​julmuuksia voi tehdä on annettu jatkaa
niin monta vuotta?
Voisiko toinen maailmansota on vältetty?
Ymmärtääkseen sen alkuperän,
meidän on palattava Hitlerin aikaan teeskenteli silti haluavansa rauhaa.
29. syyskuuta 1938
se oli tässä rakennuksessa Münchenin keskustassa
että saksalainen diktaattori Adolf Hitler sai useita valtionpäämiehiä:
Italian johtaja Benito Mussolini Ranskan pääministeri Édouard Daladier,
ja Britannian pääministeri Neville Chamberlain.
Se oli ratkaiseva kohtaaminen kansainvälisiä suhteita varten.
Itävallan liittämisen jälkeen Saksan valtakunnalle vuonna 1938,
Hitler halusi nyt Sudeettimaan,
Tšekkoslovakian luoteisosassa.
Hän oli päättänyt saada sen, oli oppositio mikä tahansa.
Hitler halusi ottaa takaisin kaikki alueet saksankielisten ihmisten kanssa.
Hän ajatteli, että missä tahansa saksalainen puhuttiin Saksan alueella.
Se oli tämän rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa että neuvottelut käytiin
29. päivän yöhön asti 30. syyskuuta 1938 asti.
Palasimme tähän historialliseen ympäristöön historioitsija Harald Sandnerin kanssa.
Kello oli 1.50 aamulla kun diktaattori sai mitä halusi.
Täällä ollaan Hitlerin henkilökohtaisessa toimistossa Führerbaussa Münchenissä.
Tämä on tarkka paikka missä pöytä seisoi
jonka päällä niin sanottu Münchenin sopimus allekirjoitettiin.
Sopimus käytännössä uhrasi osan Tsekkoslovakiasta.
vastineeksi
diktaattori sitoutui olla hyökkäämättä muuhun maahan.
Seuraavina päivinä, noin 3,5 miljoonaa tšekkiä
löysivät itsensä Saksan valtion aihe.
Tšekkoslovakiaa ei kuultu eikä heillä ollut edustajia.
Hylkäämällä Sudeettien,
Ranska ja Iso-Britannia luulivat välttäneensä pahimman.
Molemmat vastustivat jyrkästi uuden sodan mahdollisuuteen.
Chamberlain palasi Lontooseen, luopumassa paperilappunsa lentokentällä.
Hän raportoi että hän oli neuvotellut Hitlerin kanssa
ja että nyt olisi rauha.
Hän uskoi vilpittömästi hän oli turvannut rauhan tuleviksi vuosiksi.
Vähän hän epäili Führerin todelliset aikomukset.
Sen ajan hänen kenraalinsa ajattelivat että vetäytyminen
sellainen voitto ilman verenvuodatusta oli nerouden aivohalvaus,
Hitlerillä oli paljon suuremmat tavoitteet.
Hitler olisi itse sanonut että britit ja ranskalaiset
riistänyt hänet sodasta hän halusi aloittaa syyskuussa 1938.
Hän oli päättänyt käydä tämän sodan.
Kaksi päivää myöhemmin,
Saksalaiset joukot marssivat Sudeettimaahan kohtaamatta minkäänlaista vastustusta.
Liittäminen tulee tunnetuksi kuten kukkasota.
Toinen menestys Führerille, jonka suosio oli huipussaan.
Toistaiseksi hän ei ole laittanut jalkaa väärin
ja teki juuri sitä mitä halusi: hallitsevat ulkomaalaiset hallitsijat.
Kun hän odotti valloittaakseen Ranskan ja muualla Itä-Euroopassa,
Hitler kylvi kauhua omassa maassaan.
Tämä oli toisenlainen sota, Saksan juutalaisten asteittainen syrjäytyminen.
Kristalliyön aikana,
rikkoutuneiden lasien yö, 9.-10. marraskuuta 1938,
tuhansia synagogeja ja juutalaisia ​​kauppoja potkut ja tuhottu.
Hitler halusi pakottaakseen juutalaiset muuttamaan maasta.
Monet kerättiin ja murhattiin.
Kolmekymmentä tuhatta juutalaista miestä pidätettiin ja laitettiin keskitysleireille,
ja vain vapautettiin kun he lupaavat muuttaa pois.
Hitler oli luullut juutalaisia kumouksellisena elementtinä.
Sinä yönä natsi-Saksa ylitti rajan
sen toteutuksessa antisemitististä politiikkaa.
Reichstagin edessä pidetyssä puheessa 30. tammikuuta 1939,
Adolf Hitler ennusti tuhoamisen Euroopan juutalaisista
uuden maailmansodan sattuessa
sairas ennustus
joka ei aiheuttanut mitään reaktiota saksalaisilta.
Vaikka hemmottelevasti,
sen voisi tulkita pelkkänä karkotussuunnitelmana,
on selvää, että hän puhui suunnitellusta kansanmurhasta.
Tällä puheella perusteet holokausti oli laskettu.
Saksan kasvot muuttuivat.
Hitler teki tärkeimmät päätöksensä Obersalzbergissä,
vetäytyminen Baijerin Alpeilla.
Berghofista tuli diktaattorin toissijainen asuinpaikka.
Se oli täällä vuoristossa että Hitler valmisteli sotaa.
Hitler käytti noin neljänneksen hänen hallituskautensa Obersalzbergissa.
Hitler väittää vuokranneensa tämä talo vuodelta 1928.
Itse asiassa se oli vuotta aiemmin.
Valheen syyt olivat puhtaasti verotuksellisia.
Jopa paljon myöhemmin, hän antoi vääriä tietoja.
Hän sanoi kuluneensa hyvin vähän aikaa Obersalzbergissa
mutta niin ei ollut.
Berghof oli hänen suosikkiasuntonsa.
Kerran vallassa,
hän teki siitä toisen kanslerin Berliinin jälkeen.
Hän valitsi Obersalzbergin hallituksen istuimeksi
koska sillä oli strateginen merkitys vahvistaessaan valtaansa.
Hän voisi jäädä eläkkeelle ollakseen yksin, kyllä,
mutta hän voisi myös vastaanottaa kenet hän halusi sinne,
myös tärkeitä vieraita
käyttämällä asetusta lavalle hoitaa ulkopolitiikkaansa.
Natsipuolue oli kehräämisen mestareita.
Joka päivä tuhansia kävijöitä kokoontuivat nähdäkseen diktaattorin.
Hän omistaisi tunteja ajastaan ​​tähän, näyttää aina rennolta ja hymyillen.
Se oli suuri propagandaoperaatio.
Viesti välitetty näillä kuvilla Obersalzbergissa
on Hitlerin läheisyyttä ihmisille.
Hän oli kansan kansleri, niin he kutsuivat häntä,
ja kuka voisi olla kansleri ihmisistä ilman ihmisiä.
Kuitenkin kuusi vuotta Hitler oli pitänyt kiinni salaisuus saksalaisilta.
Hänen 25-vuotias rakastajatar,
hänen nimensä oli Eva Braun,
ja vain ne, jotka ovat lähinnä Hitleriä tiesi hänen olemassaolostaan.
Hänellä oli tämä idea
että hänen poliittinen tehtävänsä ei antaisi hänen mennä naimisiin.
Hän esitteli itsensä eräänlaisena sotilasmunkina,
profeetta, joka on sitoutunut tehtäväänsä, se ei sovi naimisiin.
Kameran kanssa annettu hänelle diktaattorilta,
hän kuvasi värifilmiä heidän yksityiselämästään.
Elokuvassa, Eva Brown näyttää onnelliselta ja tyytyväiseltä.
Todellisuudessa kuitenkin nuori nainen kärsi.
Hän yritti kahdesti ottaa henkensä itseltään.
Nämä itsemurhayritykset on nähtävä avunhuutoina.
He myös selittäisivät hänen toistuvia poissaolojaan.
Vaikka vaikea sanoa tällä etäisyydellä.
Silloinkin kun Hitler oli hänen kanssaan,
siellä oli suhteellisen suuri etäisyys niiden välillä.
Obersalzbergin vuoristossa,
Hitler oli kaukana koska hänellä oli muita asioita mielessään,
kuten sotaan valmistautuminen.
Münchenin sopimuksen rikkomisen jälkeen hyökkäämällä muuhun Tšekkoslovakiaan,
hän allekirjoitti hyökkäämättömyyssopimus Stalinin kanssa
siltä varalta, että hän hyökkää Puolaan.
Nyt oli elokuu 1939.
Tämä oli viimeinen rauhallinen kesä
tuo Eurooppa ja maailma tietäisi monta vuotta.
1. syyskuuta 1939 Hitler aloitti hyökkäyksen Puolaan.
Kaksi tuhatta ja viisisataa tankkia ja 1300 lentokonetta
tarjonnut tukea puolitoista miljoonalle maajoukolle.
Diktaattori oli kuitenkin päättäväinen monet hänen seurueistaan ​​vastustivat tätä toimenpidettä.
Itse asiassa, vain Hitler halusi sotaa.
Ei Goering eikä Goebbels, eivätkä kenraalit halunneet sotaa.
Hitlerin virhe oli ajattelussa että vaikka hän hyökkäsi Puolaan,
britit ja ranskalaiset ei silti reagoinut.
Kuitenkin 3. syyskuuta 1939
Pariisi ja Lontoo julisti sodan Saksalle.
Se oli nyt maailmansota.
Välittömästi tämän jälkeen diktaattori otti hänen henkilökohtainen junansa etulinjaan.
Hän seurasi operaatioita harjoitusleiriltä Gross-Bornissa
Puolassa.
Häntä kiehtoi aseellinen taistelu tapahtuu hänen silmiensä edessä.
Hitler tunsi tarpeen olla oikeassa missä toiminta oli.
Hitler ei koskaan pysynyt samassa paikassa.
Hän halusi päästä ulos ja tavata ihmisiä.
Hän ei halunnut nukkua samassa paikassa kaksi yötä peräkkäin.
Hän oli aina menossa etulinjaan ja vaarantaa henkensä.
Hän ei välittänyt.
Hän oli varma, että Jumala suojelisi häntä, ettei hänelle voisi tapahtua mitään.
Vain kuusi viikkoa vihollisuuksien alkamisen jälkeen, Varsova piiritettiin.
Puola oli murskattu Hitlerin salama- tai salasodassa.
Antautumispäivä,
Hitler jakoi alueen itsensä ja Stalinin välillä
hänen ideologinen vihollinen.
Juhlistaakseen voittoaan,
Saksan armeija paraati Varsovan katuja pitkin.
Hitler oli vakuuttunut, Puolan nopean ja helpon voiton jälkeen
että hän oli sotilasnero lahjakas intuitiolla.
Hän oli aina oikeassa, joten jos joku on eri mieltä,
he olivat välttämättä väärässä.
Tällä kertaa Hitler oli päästänyt kenraalistensa ajaa kampanjaa.
Tästä lähtien kuitenkin hän vastaisi operaatioista itse.
Noin 3 miljoonaa juutalaista olivat nyt natsien käsissä.
Voitetussa Puolassa heidät pyöristettiin ja ahdettu valtaviin gettoihin.
Mitä enemmän aluetta natsit valloittivat Itä-Euroopan,
sitä enemmän he kohtasivat juutalaisten kanssa.
Tämä vain vahvisti heidän vakaumuksensa että järjestelmällinen karkotus
ja sitten tuhoaminen näistä juutalaisista oli välttämätöntä.
Arjen elinolot olivat epäinhimillisiä.
Heitä valvottiin, julmasti, nälkään ja tapettiin.
Tapa, jolla Hitler kohtelee Puolan juutalaisesta väestöstä.
Nälkä ja epidemiat tappoi heistä tuhansia.
Vuoteen 1940, 1941 mennessä suurissa ghetoissa,
jopa 1000 ihmistä kuolivat joka kuukausi.
Samaan aikaan Hitler laajensi valtaansa länteen.
Huhtikuussa 1940 hän hyökkäsi Norjaan ja sitten Tanskaan.
Hän myös lähti liikkeelle Ranskan hyökkäysstrategia,
vaikka hänellä ei ollut sotilaallista kokemusta.
Asiat eivät kuitenkaan menneet suunnitelmien mukaan.
Hän lykkäsi Ranskan hyökkäys 29 kertaa.
Syy, miksi Ranskaa ei hyökätty aikaisemmin on hyvin yksinkertainen: sää.
Sää oli tärkeä tekijä Hitlerille
koska käytettiin ilmatukea massiivisella tavalla ensimmäistä kertaa
tässä uudessa salamasodassa.
Kuitenkin myös tankit pelasivat tärkeä rooli.
Niiden rakentaminen ja heidän miehistönsä kouluttaminen kesti hyökkäyksen alkua.
Lopulta Hitler päätti laukaista hyökkäys Ranskaan 10. toukokuuta 1940.
Kuten Puolan kohdalla, tämä hyökkäys alkoi massiivisella ilmatoiminnalla.
Sitten Wehrmacht murskattiin Ranskan joukot muutamassa päivässä.
Saksan armeija oli kuin pysäyttämätön höyryjyrsi
nykyaikaisilla aseilla,
rohkealla taktiikalla
ja erittäin halukkailla joukoilla.
Führer kuitenkin halusi olla jälleen etulinjassa
todistamaan Ranskaa saatetaan polvilleen.
19. toukokuuta 1940 Hitlerin turvallisuustiedot annettiin tehtäväksi
löytää hänet nopeasti paikka hänen päämajalleen.
Aika oli tärkeintä.
Ranska saattaa vastahyökkäyksen milloin tahansa.
22. toukokuuta 1940
he päättivät syrjäisessä kylässä Brûly-de-Peschestä Belgiassa.
Tässä on päämaja tänään.
Se tuskin on muuttunut.
Tuolloin se oli erittäin strateginen paikka.
Se oli erittäin hyvällä paikalla metsässä, helppo naamioida.
Se oli Ranskan ja Belgian rajalla
ja vain muutaman kilometrin Ardenneilta.
Hitlerin seurue nopeasti oli kolme mökkiä rakennettu majoitus
ja ruokala diktaattorin miehille.
Niin yllättävältä kuin se näyttääkin,
he jopa kaivoivat pienen altaan lämpöaallon sattuessa.
Kuitenkin vastuuhenkilöille Hitlerin turvallisuudesta,
kiireellisin harkinta oli pommisuoja.
Hyvin lähellä Hitlerin omaa mökkiä, siellä oli bunkkeri.
Se oli teräsbetonikuutio mitattuna seitsemän metriä kertaa seitsemän metriä,
minne hän voisi turvautua jos hän joutuisi ilmahyökkäyksen kohteeksi.
Maksimaalisen turvallisuuden takaamiseksi,
kaikki 28 naapurikylää evakuoitiin toukokuun lopussa.
Marie Metens oli tuolloin kymmenen vuotta vanha.
Hän muistaa edelleen sen hyvin epätavallisen päivän.
Noin neljältä iltapäivällä, kaksi miestä tuli.
Ne eivät olleet ollenkaan mukavia, Muistan sen erittäin hyvin.
He kertoivat meille, että meidän on lähdettävä kahden tunnin kuluttua.
Meidät evakuoitiin tietämättä minne olimme menossa,
ja meille sanottiin, että emme tule takaisin.
Meille ei kuitenkaan kerrottu miksi.
He ottivat muutaman paikallisista panttivankeista.
Noin 80,
ja sanoi että he maksaisivat henkensä
jos joku evakuoiduista yrittää palata.
Se oli uhkaus, lisäosa paikallisiin ihmisiin kohdistuvasta paineesta.
6. kesäkuuta 1940
diktaattori vihdoin saapui Brûly-de-Peschessä,
sivusto on nyt täysin suojattu.
Se oli tässä koulussa että Hitler johti sotatoimia.
Pitkät pöydät peitettiin kartoilla.
Tässä kohtalo Ranskasta päätettiin.
Vain kahden viikon taistelun jälkeen diktaattorin ponnistelut palkittiin.
17. kesäkuuta 1940
Marshall Pétain pyysi vihollisuuksien lopettaminen.
Ranska lyötiin.
Führer riemuitsi.
Hitler oli täysin euforinen.
Kuudessa viikossa hän saavutti sen, mitä Saksa oli epäonnistunut neljässä vuodessa
ensimmäisen maailmansodan aikana: tappio Ranska.
Natsijohtaja määräsi palveluksensa hylkäämään ehdot
aselepoon välittömästi.
Se tehtiin illalla 20. päivän aikana 21. kesäkuuta 1940 asti tässä kirkossa.
Historioitsija Axel Tixhon on Brûly-de-Peschen asiantuntija.
Tunnelma oli vähän outo
koska he ratsastivat sillä kynttilän valossa,
koska heidän piti olla varuillaan mahdollisista ilmaiskuista.
Tästä tuli teksti jonka Hitler määrää
ranskaksi Compiègnessa.
Hitler kutsui edustajat koolle Ranskasta Compiègneen
samaan junavaunuun
jossa saksalaisilla oli ollut tunnustamaan tappionsa vuonna 1918.
Tämä voitto oli diktaattorin kosto ensimmäistä maailmansotaa varten.
Unelman täyttymys.
Heti tämän jälkeen Hitler vieraili Pariisissa.
Se oli hänen toinen unelmansa päästä Ranskan pääkaupunkiin.
Hän meni sinne 23. kesäkuuta 1940.
Historian kirjat kuitenkin anna meille kaksi eri päivämäärää
Hitlerin Pariisin-vierailulle,
saada jotkut kirjoittajat päättelemään että hän on ehkä käynyt kahdesti.
Se ei ole totta.
Hitler vieraili Pariisissa vain kerran 23. kesäkuuta,
klo 4.05-9.00 aamulla.
Diktaattori kiirehti Opera Garnieriin
ennen kuin pysähtyy valokuvaamaan vastapäätä Eiffel-tornia.
Hyvin symbolinen kuva joka nähtiin ympäri maailmaa.
Siitä hetkestä lähtien
Media alkoi puhua Hitleristä kaikkien aikojen suurimpana sotajohtajana.
Kuitenkin Britannian taistelun aikana
Saksan laivasto ja ilmavoimat pidettiin kurissa.
Hitler olisi pitänyt paljon parempana sopimus Ison-Britannian kanssa,
sen sijaan, että murskattaisiin sitä sotilaallisessa voitossa,
kuten hän oli tehnyt Ranskalle.
Britit eivät halunneet tehdä yhteistyötä.
He vastasivat Saksan hyökkäyksiin kovalla vastarintalla.
Tämä oli hänen ensimmäinen takaisku toisesta maailmansodasta.
Heinäkuun alkuun asti
Hitler toivoi, että Yhdistynyt kuningaskunta putoaisi kuin kypsä hedelmä.
Kun ensimmäiset brittipommit alkoivat putoaminen Saksan maaperälle,
Hitler halusi varmistaa hänen kallein omaisuutensa
tehtiin turvalliseksi.
Tämä, niin epätodennäköiseltä kuin se näyttääkin, oli hänen taidekokoelmansa.
Useita vuosia diktaattori oli ollut jättimäinen taidemuseo
rakennettu Linzissä,
kaupunki jossa hän vietti suurimman osan nuoruudestaan.
Hän suunnitteli näytteillepanoa siellä on Euroopan kuuluisimpia teoksia.
Se oli täällä, Führerbaun suolistossa,
että hän varastoi aarteensa
kun hän odotti hänen museonsa rakentamiseen.
Palasimme käymään tämä melko epätavallinen varasto
Harald Sandnerin kanssa.
Taideteoksia säilytettiin täällä.
Hitlerille taideteokset olivat aina tärkeämpää kuin ihmisten elämä.
Sodan aikana hän aina katui museoiden ja teattereiden tuhoaminen.
Hän ei kuitenkaan voinut vähempää välittää ihmisten elämästä.
Noin 700 taideteosta varastoitu näille käytäville
ja pysyvästi vartioituna SS-miehet koko sodan ajan.
Suurin osa oli maalauksia joka oli takavarikoitu
tai myydään väkisin.
Saksan armeija ryösti monia miehitetyissä maissa.
Hitler oli maailman suurin taidevaras.
Diktaattorin ryöstetyt taideteokset pysyisi täällä piilossa vuoteen 1945 asti.
Vuonna 1941, Hitler oli kiireinen käymään sotaa.
Sen aika oli vihdoin koittanut jotta hän toteuttaisi toisen unelman,
bolshevismin elävöittäminen, kansallissosialismin kuolevainen vihollinen.
22. kesäkuuta 1941
Hitler laukaisi hänen hyökkäyksensä Neuvostoliittoa vastaan,
yksi suurimmista hyökkäyksestä sotahistoriassa.
Neljä miljoonaa sotilasta, 600 000 ajoneuvoa ja yhtä monta hevosta.
Hitler oli varovainen taistelemasta kahdella rintamalla, mutta hän päätyi antamaan käskyn.
Sinun on ymmärrettävä, että hän oli vakuuttunut omasta strategisesta neroksestaan
ja oli varma hän voi voittaa Neuvostoliiton
samalla vaivalla jonka hän oli vallannut Ranskan,
eli muutamassa viikossa.
Tässä vaiheessa,
Hitlerin idea oli karkottaa juutalaiset valloitettuun Neuvostoliittoon.
Tämä oli alkuperäinen suunnitelma lopullisesta ratkaisusta,
mutta nyt kolme vuotta,
diktaattori oli myös käyttänyt Einsatzgruppeneja.
Nämä olivat erikoisyksiköitä joka seurasi armeijaa,
juutalaisten ja poliittisten vastustajien eliminoiminen kuin Neuvostoliiton apparatshikit.
Nämä kuolemanpartiot ovat nyt alkaneet suorittaa joukkoteloituksia.
Aluksi kyse oli vain miehistä jotka tapettiin järjestelmällisesti.
Sitten kuitenkin naiset ja lapset olivat yhä enemmän mukana
näissä julmuuksissa.
Noin 40 prosenttia juutalaisista joka kuolisi holokaustissa
kuolivat ampumaoperaatioissa.
Edessä diktaattori voitti voittoa voiton perään.
Hän valloitti Minskin ja sitten Leningradin.
Elokuussa 1941 hän vieraili sotilaiden luona itärintamalla Ukrainassa.
Kokonaisia ​​alueita joutuivat natsien hallintaan.
Hitler oli varma että Venäjä kaatuisi ennen talvea.
Siellä oli aitoa innostusta kesällä ja alkusyksystä 1941
kun saksalaiset joukot etenivät uskomattomalla nopeudella Venäjän halki.
Nyt diktaattori teki strategisen päätöksen mikä maksaisi hänelle kalliisti.
Hän päätti takavarikoida maatalouden,
teollisuus- ja öljyvarat Etelä-Venäjältä.
Lisäksi hänellä oli raivoisa välienselvittely joidenkin kenraalien kanssa
joka halusi mennä suoraan eteenpäin ja hyökätä Moskovaan.
Nämä keskustelut hidastivat vakavasti blitzkriegissä,
salamasota alkoi Neuvostoliittoa vastaan ​​heinäkuussa 1941.
Moskovan hyökkäyksen aikaan alkoi lokakuussa 1941, oli liian myöhäistä.
Talvi ohitti Wehrmachtin.
Lämpötilat putosivat yhtä alas miinus 30 astetta.
Saksalaiset sotilaat olivat uupuneita
ja Neuvostoliiton vastahyökkäys ajoi heidät takaisin satoja kilometrejä.
Se on todella suuri takaisku.
Neuvostoliitto ei ole romahtanut.
Se taistelee takaisin.
Sillä näytti olevan rajattomat resurssit
ja paljon enemmän miehiä ja varusteita jota joku on epäillyt.
Hitler piti kenraalejaan vastuussa tästä murheesta.
Sodan alusta lähtien,
hän oli ollut erittäin epäluuloinen hänen sotilaallisesta messingistä.
Taistelu Moskova merkitsi käännekohtaa
suhteissaan heihin.
Hitler ei ollut koskaan luottanut kenraaliinsa.
Hän halveksi heitä
koska he neuvoivat Ranskan kampanjaa vastaan,
ja nyt hän syytti heitä suuren hyökkäyksen epäonnistumisen vuoksi
kesältä 1941.
Hitlerillä oli aina tämä taipumus syyttää muita omista epäonnistumisistaan.
Peittääkseen omia virheitään,
diktaattori erotti 30 kenraaliaan, mukaan lukien Walther von Brauchitsch,
ylipäällikkö Saksan maa-armeijasta.
Hitler otti nyt tämän tehtävän,
ylipäällikön kanssa kaikista asevoimista.
Kesäkuusta 1941 alkaen
diktaattori oli kaatunut hänen Puolan päämajassaan,
sijaitsee kuuden kilometrin päässä Rustenburgista.
Se oli tästä valtavasta kompleksista bunkkereista ja tunneleista
että hän johti sotaa Venäjällä.
Paikan koodinimi oli Wolfsschanze, tai Susien luola.
Führer pysyisi paikallaan tässä päämajassa yli kaksi vuotta.
Tämä oli päinvastoin kuin Hitler oli tehnyt tähän asti.
Hän ei ollut koskaan asunut samassa paikassa.
Tästä kuitenkin tuli hänen toisen maailmansodan kaivannon.
Tämä kuhiseminen näkyi että hän menetti hallinnan,
ei pysty enää käymään matkapuhelinsotaaan.
Olla niin lähellä taistelua tarkoitti
että tarkempi valvonta oli tarpeen.
Sijaitsee syvällä metsässä, sivuston turvallisuus oli äärimmäistä.
Se oli erittäin hyvin suojattu.
Ympärillä oli miinakenttä 50 000 miinalla.
Siellä oli luonnollisia esteitä järvistä ja suoista,
ja koko alue oli aidattu.
Vartiotorneja pystytettiin
ja kaivoksia kaivettiin luopumaan lähestyviä vihollisia.
Noin 50 rakennusta ja bunkkerit suojattiin
konekivääripylväillä ja valonheittimillä ympäröivän kasvillisuuden peittämä.
Kaikki oli ajateltu viimeistä yksityiskohtaa myöten.
Hitler oli aina varovainen sisältä tulevasta uhkasta.
Se oli helppo kuvitella komentooperaatio tätä luolia vastaan,
niin oli peräkkäin turvatarkastuspisteistä päästäksesi ohi.
Se oli erittäin vaikeaa tavoittaa Hitlerin.
Tällä paikalla asui noin 6000 ihmistä pysyvästi.
Vaikka tuhansia sotilaita kuolivat etulinjassa,
Hitlerin seurue täällä nautti erilaisia ​​tiloja heidän rentoutumiseensa.
Elokuvateatteri, esim. mutta ei siinä kaikki.
Siinä oli sauna, koska jotkut joukot ja niin edelleen pidin saunasta.
Hitler ei koskaan menisi saunaan, Tietenkin.
Yleensä, diktaattori heräsi harvoin ennen puoltapäivää.
Sitten hän ryhtyisi töihin tekee sotilaallisia päätöksiään.
Lopulta noin kahdelta yöllä,
hän antautuisi teen juomisen rituaalissa
suosikkisihteeriensä kanssa puhuessaan itsestään.
Hitlerin monologeista tuli yhä sietämättömämmäksi seurueelleen.
Se oli aina sama asia.
Sihteerit vuorottelivat kuunnella häntä.
Heillä ei tietenkään ollut vaihtoehtoa.
Se oli Hitlerin tapa sammuttaa sodasta jonkin aikaa.
Tässä vaiheessa Hitler oli ymmärtänyt että Neuvostoliiton hyökkäys
olisi vaikeampaa kuin hän ensin ajatteli.
Hän luopui karkotussuunnitelmastaan juutalaiset miehitettyyn Neuvostoliittoon,
ja se oli Puolassa syksyllä 1941 että hän loi lopullisen suunnitelmansa
lopullista ratkaisua varten.
Miljoonien juutalaisten kohtalo sinetöitiin lopullisesti 20. tammikuuta 1942,
Wannsee-konferenssissa.
Tämän kokouksen päätteeksi Järjestäjänä Reinhard Heydrich,
Himmlerin oikea käsi ja Einsatzgruppenin pomo,
numerosta laadittiin raportti juutalaisia, jotka tuhotaan, 11 miljoonaa.
Wannsee-konferenssin jälkeen
juutalaiset Euroopassa pyöristettiin järjestelmällisesti,
sitten kanavoitu murhatehtaisiin.
Nämä olivat tuhoamiskeskuksia
suunniteltu poistamaan juutalaiset tunnin sisällä saapumisestaan.
Hitler uskoi hyveisiin juutalaisten kansanmurhasta.
Hän oli varma, että jos hän toteuttaa juutalaisten joukkotuho,
hän voisi saada takaisin geopoliittinen etu,
koska juutalaiset auttoivat kaikki Saksan viholliset.
Keväällä 1942 Auschwitzin valinnat alkoivat
virtaviivaistuksen kanssa tuhoamisprosessista.
Heikot lähetettiin suoraan saapuessaan kaasukammioihin.
Hitler itse ei koskaan nostanut jalkaa keskitysleirillä.
Hitler ei koskaan nähnyt suoraan hänen käynnistämänsä seuraukset.
Hän ei käynyt kertaakaan keskitysleiri,
toisin kuin Himmler.
Kesällä 1942
Hitler muutti päämajansa Ukrainan Vinnytsaan.
Se oli tästä hirsimökkien leiristä
että hän antoi käskyn joukoilleen ottamaan Stalingradin.
Taistelu oli tiukkaa
ja marraskuusta eteenpäin tilanne huononi nopeasti.
Muutaman kuukauden sisällä
Saksan kuudes armeija sitä ympäröi 90 neuvostodivisioonaa.
Ne oli reunustettu loppuun asti.
He näkivät nälkää, ei ruokaa, ei ammuksia, ei mitään.
Tästä eteenpäin suuria heikkouksia
Hitlerin strategisessa suunnittelussa tuli ilmeiseksi.
Hyökkäyksen epäonnistuminen Neuvostoliitto paljasti puutteensa.
Osoittaa, että hän oli vain keskinkertainen sotajohtaja,
ei se sotilasnero, jonka hän luuli olevansa.
Se, mitä meillä täällä on, on yksilö makaamassa päämajansa bunkkerissa,
yhä enemmän irti todellisuudesta sodasta maassa,
mutta kuka kuitenkin on delegoida yhä vähemmän.
2. helmikuuta 1943
330 000 saksalaista sotilasta lopulta antautui.
Se oli ensimmäinen antautuminen Saksan armeijan toimesta.
Tappio Stalingradissa oli käännekohta
ja alku lopun suuren sodan johtajalle.
Pian tappion jälkeen Hitler lähti päämajastaan
ja meni Pyhän Florianin luostariin Itävallassa.
Täällä hän osallistui uskonnolliseen seremoniaan lähimpien työkavereidensa kanssa.
Harald Sandner on löytänyt tämä ennen näkemätön valokuva
otettu diktaattorilta tämän tapahtuman aikana.
Hän halusi näyttää meille tarkan paikan, nyt täynnä symboliikkaa.
Adolf Hitler asettui tänne 4 päivänä huhtikuuta 1943.
He olivat asettaneet kaksi riviä tuoleja hänelle ja hänen lähipiirilleen.
Führerin kehonkieli kertoo paljon hänen mielentilastaan.
Taistelu Stalingradista näyttää vaikuttaneen häneen syvästi.
Tässä valokuvassa hän antaa sisäisten tunteidensa näyttää
jotain, jota hän ei koskaan tehnyt Führerinä.
Hän on mietteliäs ja sulkeutunut.
Olen varma, että tässä vaiheessa hän tiesi, että sota oli menetetty.
Kun seremonia oli ohi, Hitler meni Linziin,
kaupunki missä hän oli viettänyt suurimman osan nuoruudestaan.
Hän ei tiennyt sitä,
mutta tämä oli viimeinen kerta hän menisi sinne koskaan.
Saksa oli nyt raskaan hyökkäyksen kohteena liittoutuneiden toimesta.
Hitler palasi Puolan päämajaansa
ja huonot uutiset kaadettiin kaikkialta.
Saksaa pommitettiin, kokonaisia ​​kaupunkeja tuhottiin
ja siviiliuhreja olivat huomattavia.
Se ei häntä haitannut.
Ne olivat vain rakennuksia ja ihmisiä.
Niillä ei ollut mitään merkitystä.
Mikä häntä kuitenkin vaivasi,
oli liittoutuneiden maihinnousu Normandiassa 6. kesäkuuta 1944.
Satakolmekymmentä tuhatta miestä tuli kanavalle Englannista.
24 tunnin sisällä
he murtautuivat saksalaisten linjojen läpi ja ohitti puolustavat joukot.
Tämä on menestystä. Hitler on taas raivoissaan.
Hän on aina raivoissaan kenraaleistaan, he eivät ole tarpeeksi vahvoja,
eivätkä ne ole tarpeeksi kovia.
Hän jatkaa kuitenkin
uskoa tähän fantasiamaailmaan jossa asiat kääntyvät.
Tuolloin Hitler kehittyi teknisesti kehittyneitä aseita.
Vuosia saksalaiset tiedemiehet oli työskennellyt pitkän kantaman ohjusten parissa,
mikä lisäisi saksalaista moraalia
ja ehkä jopa katketa vihollisen vastarintaa.
Ensimmäinen tällainen raketti ammuttiin Lontoossa 8. syyskuuta
ja diktaattorilla oli kaikki tarkoituksensa mennä vielä pidemmälle.
He työskentelivät atomipommin parissa.
Niitä on valtava määrä erittäin kehittyneitä sotilaallisia teknologioita.
Ihmiset uskoivat näihin wunderwaffeneihin, näitä ihmeaseita.
Saksan valtakunta oli vähitellen ympäröity
Neuvostoliiton ja liittoutuneiden joukkojen toimesta.
Hitler laukaisi viimeinen hyökkäys lännessä.
Taistelu pullistumasta.
Tämä oli vastahyökkäys Ranskan ja Belgian rajalla,
tarkoituksena on osoittaa, että Saksa oli edelleen pystyssä ja päättäväinen.
Se oli täysin epätoivoinen liike
eikä saanut tukea saksalaisilta kenraalilta
koska armeijalla ei ollut enää resursseja, joko inhimillinen tai logistinen,
jolla taistella liittolaisia ​​vastaan, varsinkin taivaalla,
joka oli täysin hallinnassa liittoutuneiden toimesta.
Mahdollisuudet olivat vähäiset tai olemattomat niiden kääntämisestä lännessä.
Diktaattorina meni takaiskusta takaiskulle,
hänen terveytensä oli vakavasti heikentynyt.
Hän kärsi sydänongelmista
ja näyttivät Parkinsonin taudin ensimmäiset oireet.
Theodore Morrell,
joka oli ollut hänen henkilökohtainen lääkärinsä vuodesta 1935 lähtien, ei ollut koskaan kaukana.
Hän käytti jopa 28 lääkettä päivässä tai vastaava injektioina.
Hänellä olisi laukauksia hakeakseen hänet ja muut rauhoittamaan häntä.
Hän pelkäsi kuolemaa ennen kuin hän saavutti tavoitteensa.
Vuoden 1945 alussa
hän jätti päämajansa Puolassa palata pääkaupunkiin Berliiniin.
Hän uskoi silti voivansa voittaa sodan.
Hän toivoi, että koalitio liittoutuneiden välillä
ja venäläiset hajosivat.
Nyt oli maaliskuu 1945,
pommitukset Saksan pääkaupungista vahvistui.
Diktaattori hautasi itsensä kahdeksan metrin syvyyteen maan alla hänen Führer-bunkkerissaan,
20 maanalaisen huoneen kompleksi rakennettu kestämään ilmahyökkäystä.
Ulkoseinät oli lähes neljä metriä paksu
ja katto oli betonia vahvistettu metallipalkeilla.
Se oli kaikkea muuta kuin tuhoutumatonta.
Tämä on malli Führerin bunkerista
ja puutarhaan Berliinin valtakunnan kansliasta.
Hitler ja Eva Braun asuivat kuudessa huoneessa, jokaisella on oma makuuhuone.
Yksi Evalle ja yksi Hitlerille.
Tärkeä huone oli komentokeskus, jossa pidettiin päivittäinen tiedotustilaisuus.
Hitler ohjasi sodan loppu täältä.
Huoneiden vastapäätä varattu diktaattorille,
kuusi muuta huonetta otettiin käyttöön hänen lähimpien työkavereidensa toimesta,
hänen henkilökohtainen lääkärinsä Theodore Morel,
ja Goebbels, hänen propagandaministeri, vaan myös huoltohenkilöstöä.
Hänen kanssaan asui noin kymmenen muuta ihmistä.
Legendan mukaan tunneleita oli monia johtaa ulos bunkerista.
Mikään näistä ei ollut totta, historioitsijoiden mukaan.
Kaikki huhut salaisista tunneleista yhdistää sen metroon
tai Tempelhofin lentokenttä ovat juuri sitä, huhuja.
Bunkkerilla ei ollut muita uloskäyntiä kuin pääasiallinen
ja hätäuloskäynti puutarhaan.
Diktaattori poistui bunkkerista harvoin.
Puna-armeija oli kaivertamassa polkua suoraan Berliiniin.
Missään ei ollut turvallista.
11. huhtikuuta 1945
amerikkalaiset vapautettu Buchenwaldin keskitysleiri,
löytää sen sanoinkuvaamattoman kauhunsa.
He päättivät marssia paikalliset kyläläiset leirin kautta
nähdäkseen, mitä julmuuksia natsihallinto on tehnyt oli sitoutunut aivan vieressä.
He olivat syvästi järkyttyneitä ja tietysti tästä huolestuneena,
mutta itse asiassa, he tiesivät, että siellä oli leiri.
He tiesivät tuhoamisesta, koska kevääseen 1942 mennessä
jos halusit ottaa selvää juutalaisten tuhoamisesta,
voisit tehdä sen.
Lähes 56 000 kuoli leirillä.
Venäläiset painostivat Berliiniin tuhansittain.
Hitler raivostui kuultuaan uutisen.
Tiedotustilaisuudessa iltapäivällä 22. huhtikuuta,
Hitler oppi, että ei joukkoja tulisi hänen apuunsa.
Ensimmäistä kertaa hänen oli tunnustettava että sota oli ohi.
Hän ilmoitti, että jos näin on, hän ampuisi itsensä.
Vielä nykyäänkin monet dokumentit väittävät
että tämä on viimeinen valokuva koskaan otettu Adolf Hitleriltä.
Näin ei ole.
Se ei tietenkään ole totta.
Varsinainen viimeinen kuva Hitleristä otettiin 20. huhtikuuta
hänen syntymäpäivänsä, valtakunnankanslerian raunioilla.
Historioitsijat ovat yksimielisiä.
Tämä on ehdottomasti viimeinen valokuva diktaattorista.
Hänet nähdään seurassa hänen pääavustajastaan
ja adjutantti Julius Schaub, joka tilattiin seuraavana päivänä
mennä Berghofiin tuhoamaan kaikki Hitlerin henkilökohtaisista papereista.
huhtikuuta 1945, Berliini oli täysin ympäröity.
Hitler kuuli, että hänen uskollisin yhteistyökumppani, Heinrich Himmler,
neuvotteli vihollisen kanssa.
Tämä herätti raivokohtauksen ja päätti hänen puolestaan.
Bunkkerin synkässä,
hän meni naimisiin pitkäaikaisen kumppaninsa kanssa, Eva Braun, tiukimmassa yksityisyydessä.
Seremonia järjestettiin yönä 28. huhtikuuta 29. päivään,
bunkerissa.
Sinun täytyy kuvitella kohtaus.
Oli pimeää.
Valot välkkyivät ja usein ulkona
ilmahyökkäysten takia.
Kaikki olivat jännittyneitä.
Se oli kosteaa ja homeista.
Se haisi.
Se ei ollut ollenkaan glamouria.
Pian seremonian jälkeen
Hitler valmisteli hänen poliittinen tahtonsa ja testamenttinsa.
Tämä on kopio.
Hitlerin poliittinen tahto ja testamentti 29. huhtikuuta,
on yksi kauhistuttavimmista asiakirjoista ihmiskunnan historiassa.
Nämä muutamat sivut tiivistävät koko natsiideologia ja hulluus,
joka aiheutti kuolemia 50-60 miljoonaa ihmistä.
Ei ollut mainintaa uhrien määrästä.
Jälleen kerran diktaattori pahoitteli Saksan armeijan upseerit
hänen pettämisestä.
Kuitenkin myös saksalaiset kuka hänen silmissään,
ei ollut osoittanut tarpeeksi taistelua.
He kaikki olivat vastuussa tappiosta.
Juutalaiset ennen kaikkea.
Hän selittää, että se oli yksi hänen suurimmista saavutuksistaan
olla tuhonnut niin suuri määrä juutalaisia,
ja hän kysyy seuraajistaan jatkaa tätä joukkomurhapolitiikkaa.
On mahdotonta väittää, että Hitler ei halunnut holokaustia
eikä tiennyt siitä mitään.
Hän tiesi kaiken ja myönsi sen avoimesti.
Kaikkiaan 6 miljoonaa juutalaista tuhottiin natsien keskitys- ja kuolemanleirillä.
30. huhtikuuta 1945
Hitler tappoi itsensä toimistossaan Führer-bunkkerissa.
Eva Hitler kuoli hänen rinnallaan.
Diktaattorin matkareitti kuitenkin ei lopu siihen.
Vain 30 minuuttia hänen kuolemansa jälkeen,
hänen ruumiinsa vietiin ulos ja poltettiin valtakunnankanslerian puutarhassa
hänen palvelijansa Heinz Lingen toimesta isäntänsä viimeisen pyynnöstä.
Hitler ei halunnut hänen ruumiinsa kohtaa sama kohtalo
kuten Mussolini,
joka silvottiin ja ripustettiin ylösalaisin huoltoasemalla Milanossa.
Hänen ruumiinsa oli kastettu bensiinissä ja syttyi.
Kuitenkin, koska kaikki mukana olevat poistui sieltä kiireessä,
he eivät olleet varmoja että hän joutui tuhkaksi
ja hänen jäännöksensä Neuvostoliiton sotilaat löysivät.
Kukaan ei pystynyt palaneen ruumiin tunnistamiseksi
kuin diktaattorin oma.
Ollakseni aivan varma, Stalin määräsi perusteellisen analyysin
jäänteistä täällä Berliinin pohjoisosassa.
Ruumiinavauksen jälkeen
he pystyivät tunnistaa ruumiin Hitlerin ruumiiksi,
läheisen tarkastelun ansiosta hänen hampaistaan.
Se oli tärkeä tieto
jonka Stalin ja hänen salaiset palvelunsa piilossa maailmalta vuosia.
Historioitsijat on useita hypoteeseja miksi.
Luulen, että se johtuu siitä, että hän halusi kylvää epäilystä ja hämmennystä
länsiliittolaisten keskuudessa, ja hän halusi oikeutuksen
kovaa politiikkaa varten kohti sodanjälkeistä Saksaa,
rakennettu pelon varaan että Hitler tulisi takaisin
kuten Napoleon oli tehnyt, ja aloitti kaikki alusta.
Stalin ei sanonut siitä mitään Potsdamin konferenssissa,
joka tapahtui 31. heinäkuuta - 2. elokuuta 1945.
Itse asiassa hän valehteli räikeästi.
Sinun täytyy muistaa, että kylmä sota oli jo alkanut tässä vaiheessa.
Hänen seuraajansa, Hruštšov ja Brežnev, pysyi valheen loukussa vuoteen 1968 asti,
kun Brežnev julkaisi lopulta ruumiinavausraportin.
Kun liittolaiset etsinyt Hitleriä ympäri Eurooppaa,
hänen jäännöksensä vietiin todellisessa odysseiassa.
Haudattu ja kaivettu uudelleen yhdeksän kertaa
ennen kuin päädyit tänne venäläisessä kasarmissa Pohjois-Saksassa.
Magdeburgin Biederitz, 4. huhtikuuta 1970,
hänen jäännöksensä poltettiin ja sitten heitettiin pois tältä sillalta.
Harald Sandner otti nämä kuvat tästä vähän tunnetusta paikasta.
Kaikki mitä on jäljellä Hitleristä tänään ovat hänen hampaansa Moskovassa.
25 vuotta toisen maailmansodan päätyttyä,
tässä on matkasuunnitelma Adolf Hitlerin tarina päättyi vihdoin.
Hitlerin 12 vuotta vallassa on yksi tuhoisimmista
ja negatiiviset jaksot koko historiassa,
ellei kaikkein tuhoisin.
Kymmeniä miljoonia kuolleita,
ja koko ihmiskunta järkyttynyt siitä, mihin se pystyi.
Tuhoaminen kokonaisesta osasta itseään.
Hitler oli pahuuden henkilöitymä.
Kukaan ei ole ollut vastuussa enemmän kuolemia kuin hän.
Adolf Hitler,
yksi suurimmista rikollisista ihmiskunnan historiasta.